Справа № 159/2359/26
Провадження № 2/159/1876/26

КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
заочне
19 травня 2026 року м. Ковель 

Ковельський міськрайонний суд Волинської області 
в складі головуючого судді Окостень І.В.,
з участю секретаря судового засідання Конашук М.А.,
розглянув справу № 159/2359/26,
учасники справи:
позивач — Товариство з обмеженою відповідальністю (далі — ТОВ) «Фінпром Маркет»,
відповідач — ОСОБА_1 ,
вимоги позивача: про стягнення заборгованості за кредитним договором,
представники учасників справи:
представник позивача —Ткаченко Юлія Олегівна.
в с т а н о в и в:
У квітні 2026 року позивач звернувся в електронній формі до суду із позовом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінпром Маркет» заборгованості за кредитним договором у розмірі 27 195 грн. 
Вимоги мотивовано тим, що 12.10.2025 року між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та відповідачем укладено в електронній формі кредитний договір № 6732185, за умовами якого кредитодавець надав позичальнику грошові кошти у розмірі 7000 грн строком на 364 дні із фіксованою процентною ставкою 0,95%. Відповідач зобов`язання за кредитним договором не виконав, унаслідок чого утворилась заявлена до стягнення заборгованість.
Позивач набув права вимоги до відповідача за умовами договору факторингу, укладного між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінпром Маркет», від 25.02.2026 №25/02/26. З моменту отримання права вимоги не здійснював додаткових нарахувань до заборгованості за договором кредиту, а відповідач не виконав своїх зобов`язань перед первісним кредитором, ні перед позивачем.
Просить стягнути з відповідача 27 195 грн кредитної заборгованості (7 000 грн — основна сума боргу, 4 987, 50 грн — проценти, 1 207,50 грн — комісія, 14 000 — неустойка) та судові витрати (2 662,40 грн зі сплати судового збору, 4 500 грн на професійну правничу допомогу).
Ухвалою від 24.04.2026 року суд відкрив провадження у справі, вирішив проводити розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін 19.05.2026, визначив відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.
Відповідач у відзиві визнав позовні вимоги в частині основної суми боргу, а в іншій частині — просив відмовити. Зазначив, що є учасником бойових дій, проходить військову службу, тому має пільги зі сплати відсотків та комісії за кредитним договором, встановлені Законом України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей». Нараховану неустойку, з урахуванням законодавчих обмежень, вважав безпідставною. Вимогу про стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 4500 грн назвав необґрунтовано завищеною, оскільки вона не відповідає складності справи й обсягу виконаних робіт. Просив звільнити від сплати судового збору.
Представник позивача з урахуванням відзиву подав заяву про зменшення позовних вимог, просив стягнути з відповідача 7000 грн заборгованості за основною сумою боргу, 1207,50 грн комісії, а також 2662,40 грн судових витрат зі сплати судового збору, 4500 грн витрат на правничу допомогу.
Позивач скористався правом на зменшення позовних вимог з урахуванням положень п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України - до початку першого судового засідання у справі спрощеного позовного провадження.
В судове засідання учасники справи не з`явилися, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином. Представник позивача подав клопотання про розгляд справи у його відсутності. Відповідач не повідомив суд про причини не прибуття.
За відсутності учасників справи фіксування судового засідання згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалося.
На підставі наявних у справі доказів встановлено, що між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено договір кредиту № 6732185, за умовами якого відповідачу надано кредит у розмірі 7 000,00 грн (п.2.2.1), строк кредитування - 364 дні (п.2.2.2), денна процента ставка - 0,997 % (п. 2.3.1), тип кредиту — невідновлювальна кредитна лінія, комісія за надання кредиту — 17,25 % від суми, що складає 1207,50 грн (п.2.2.8, п. 6.2). 
Перед підписанням договору відповідач пройшов ідентифікацію особи, подав заявку-опитувальник, де зазначив свої анкетні дані, номер банківської картки для отримання кредиту НОМЕР_1 . Договір укладено сторонами дистанційно в електронній формі (п.5), відповідачем підписаний 12.10.2025 о 22.08 із використанням одноразового ідентифікатора 381800.
25.02.2026 року між позивачем ТОВ «Фінпром Маркет» і ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» укладений договір факторингу №25/02/26, за умовами якого клієнт відступив фактору за плату права вимоги за кредитними договорами згідно з реєстром боржників, в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги. Відповідно до реєстру №2 від 25.02.2026 позивач набув право вимоги до відповідача за кредитним договором в сумі 27 195 грн (за 123 дні прострочення), заборгованість складається: 7 000 грн — тіло кредиту, 4987,5 грн — проценти, 1207,50 грн — комісія за надання позики, 14 000 грн — неустойка.
За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексу України (далі — ЦК України) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Кредит — це грошові кошти, що надаються позичальнику на умовах поворотності, строковості та платності. Така послуга обов`язково надається на підставі письмового договору, що може бути укладений в електронній формі.
За правовим статусом електронний договір рівнозначний договору, укладеному в письмовій формі. Механізм його укладення, вимоги до підписання сторонами врегульовано Законами України «Про електронну комерцію» та «Про електронний цифровий підпис».
Так, у ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір — це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронного договору є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором (наприклад, шляхом введення одноразового коду, висланого на номер мобільного телефону позичальника); аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Договір кредиту № 6732185 від 12.10.2025 за формою відповідає вимогам законодавства щодо електронних договорів, підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису з одноразовим ідентифікатором, що є аналогом власноручного підпису. При укладенні договору ОСОБА_1 пройшов ідентифікацію за реєстраційним номером облікової картки платника податків, паспортними даними, верифікованим номером мобільного телефону та адресою електронної пошти.
Кредитні кошти були надані відповідачу кредитором у безготівковій формі на його картковий рахунок № НОМЕР_1 в розмірі 7 000 грн. Така обставина підтверджена довідкою фінансової установи та визнана відповідачем у відзиві на позовну заяву.
Позивач доводить про набуття ним права вимоги за договором кредиту.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
У ч. 1 ст. 516 ЦК України зазначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України).
Відповідно до положень статей 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
У п. 8.2.6 договору кредиту№ 6732185 від 12.10.2025 передбачено право кредитора відступати право вимоги за цим договором. 
За умовами договору факторингу №25/02/29 від 25.02.2026 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило позивачу право вимоги за укладеним з відповідачем кредитним договором в сумі 27 195 грн (за 123 дні прострочення), заборгованість складається: 7 000 грн — тіло кредиту, 4987,5 грн — проценти, 1207,50 грн — комісія за надання позики, 14 000 грн — неустойка.
З урахуванням наведеного, факт переходу до позивача права вимоги за кредитним договором є доведеним. Доказів протилежного у справі немає.
Після придбання права вимоги позивач додаткових нарахувань не проводив, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, просить стягнути з відповідача тіло кредиту і комісію за надання кредиту.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України.
Договором кредиту передбачено право кредитодавця вимагати повне дострокове повернення кредиту, строк виплати якого ще не настав, у випадку прострочення позичальником сплати першого обов`язкового платежу на 62 календарний день (п.6.13). Згідно з п. 2.2.3, п.2.2.5 договору розмір такого платежу складає 2138,50 грн, дата його сплати — 25.10.2025.
Матеріали справи не містять доказів здійснення відповідачем будь-яких платежів на погашення тіла кредиту, сплати першого обов`язкового платежу. У відзиві на позов відповідач визнав заборгованість за основним боргом.
Суд вважає доведеними факт отримання кредиту, заборгованості за тілом кредиту в розмірі 7 000 грн та виникнення у позивача права вимоги його дострокового повернення, а тому вимоги позивача про стягнення зазначеної суми є обґрунтованими.
Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача комісії, суд виходить із такого.
У справах про стягнення заборгованості за кредитним договором, де позичальником є фізична особа, застосуванню підлягають положення Закону України «Про споживче кредитування». 
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 цього Закону загальні витрати за споживчим кредитом це витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
До загальних витрат за споживчим кредитом включаються, серед іншого, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням кредиту (ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування»).
У договорі кредиту встановлена одноразова плата за надання кредиту 17,25 % від суми наданого кредиту в розмірі 1207,50 грн (п.2.2.8). Стягнення цієї суми повністю відповідає наведеним вимогам законодавства.
Згідно з наданими відповідачем копіями документів (довідка форми 5 від 10.04.20266 №1436, видана військовою частиною НОМЕР_2 ; посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_3 ; витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 06.10.2025), як на час укладення кредитного договору, так і впродовж користування кредитом він є військовослужбовцем і проходить військову службу. 
Суд враховує ці обставини, проте положення ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», на які посилається відповідач, не дають підстав для звільнення його від заборгованості за комісією, що передбачена договором як плата за надання кредиту.
Так, цією законодавчою нормою передбачено, що військовослужбовцям не нараховуються штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом. 
Комісія за надання кредиту не підпадає під дію пільг, установлених для військовослужбовців зазначеною нормою закону.
Отже, з відповідача необхідно стягнути заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 8 207,50 грн: 7 000 грн — заборгованість за основним зобов`язанням, 1 207,50 грн — заборгованість по комісії за надання кредиту.
Щодо розподілу судових витрат.
Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК України). 
Відповідач просив не стягувати з нього судовий збір у разі задоволення позовних вимог, посилаючись на наявність у нього статусу учасника бойових дій, а також зменшити заявлені витрати на правничу допомогу.
Згідно із ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати збору, зокрема, звільняються: 1) військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, – у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків (п. 12); 2) учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України – у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав (п. 13).
У цій справі відповідач не звертався до суду за захистом своїх прав, а предмет спору не пов`язаний із захистом чи обсягом його соціальних гарантій як учасника бойових дій.
Велика Палата Верховного Суду у постановах від 09.10.2019 у справі №9901/311/19, 11.09.2024 у справі № 567/79/23 вказала, що пільги щодо сплати судового збору стосуються випадків звернення до суду за захистом прав, пов`язаних винятково зі статусом учасника бойових дій.
Враховуючи, що характер спірних правовідносин не пов`язаний зі статусом учисника бойових дій відповідача, підстави для звільнення його від відшкодування судового збору за результатами розгляду справи відсутні. 
Позивачем під час подання позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 2 662,40 грн (за ставкою 0,8 від загального розміру судового збору), що підтверджується платіжною інструкцією. З урахуванням заяви позивача про зменшення позовних вимог, суд задовольняє позовні вимоги повністю, тому судовий збір у зазначеній сумі необхідно стягнути з відповідача на користь позивача.
Вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу підлягають до часткового задоволення.
..Частиною 8 ст.141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Згідно з договором №25-08/25/ФП від 25.08.2025 року, актом приймання-передачі наданих послуг, адвокатом Ткаченко Ю.О. надавалася ТОВ «Фінпром Маркет» професійна правнича допомога у справі про стягнення кредитної заборгованості із відповідача, вартість витрат визначена у сумі 4500 грн. 
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Дослідивши вказані докази на підтвердження понесених позивачем витрат, виходячи із загальних засад цивільного законодавства щодо справедливості, добросовісності та розумності, а також принципу співмірності судових витрат, на компенсацію яких має право сторона, враховуючи всі аспекти та складність справи, беручи до уваги характер правовідносин у цій справі, обсяг досліджених доказів, зважаючи на те, що ця справа є справою незначної складності, розглянута в порядку спрощеного позовного провадження, суд вважає за необхідне зменшити суму стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу до 2 000 грн.
Керуючись статтями 12, 76 — 81, 141, 274 — 278 Цивільного процесуального кодексу України, суд
у х в а л и в :
Позов задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» заборгованість за кредитним договором № 6732185 від 12.10.2025 в розмірі 8 207 (вісім тисяч двісті сім) гривень 50 копійок, з яких 7 000 грн — заборгованість за тілом кредиту, 1 207,50 грн — заборгованість по комісії за надання кредиту.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» 2 662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) гривні 40 копійок судового збору та 2000 (дві тисячі) гривень витрат на правничу допомогу.
Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін:
Позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет», код ЄДРПОУ 43311346, адреса місцезнаходження: Київська область, м. Ірпінь, вул. Садова, будинок 31/33.
Відповідач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 .
Повне судове рішення складено 19.05.2026.

Головуючий: 	І.В.Окостень