ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 500/244/26
28 травня 2026 року	м.Тернопіль	
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Подлісної І.М. розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
ВСТАНОВИВ:
До Тернопільського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 05.04.2025 року на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України звільнений з проходження військової служби на підставі Наказу №97 на підставі ч. 4 п. 2 п.п. «Г» ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу».
Після звільнення з військової служби, Позивач звернувся за наданням правової допомоги, про що з ним було укладено угоду від 11.04.2025 року, щодо з`ясування питання щодо належного нарахування та виплати грошового забезпечення за весь період проходження військової служби (оскільки Позивач не володіє достатніми знаннями у сфері фінансового забезпечення військової служби) та належного нарахуванням загального страхового стажу. 
Відповідно з метою з`ясування поставлених питань стороною Позивача, адвокатом було скеровано ряд адвокатських запитів про надання інформації, зокрема до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, щодо надання архівних відомостей грошового забезпечення за період проходження служби у військовій частині.
13.05.2025 року супровідним листом (відповіддю на адвокатський запит), вих. №1/66/8-Б-44-Аз надано:- архівна відомість №1 за період з березня 2022 року по грудень 2022 року;- архівна відомість №1 за період з січня 2023 року по червень 2023 року.
Ознайомившись з даним способом нарахування грошового забезпечення було встановлено, що ОСОБА_1 нараховувався посадовий оклад за посадою: помічник начальника штабу батальйону, у військовому званні «старший лейтенант» з березня 2022 року по листопад 2022 року, в подальшому у військовому званні «капітан».
Проаналізувавши архівні відомості нарахованого грошового забезпечення ОСОБА_1 за 2022-2023 року було встановлено при обчисленні посадового окладу та окладу за військове звання було застосовано прожитковий мінімуму встановлений Законом України «Про державний бюджет України 2018 року», а саме 1 762 грн. (одна тисяча сімсот шістдесят дві гривні, 00 коп.), що на згідно чинного законодавства є протиправним, як наслідок дане обчислення вплинуло на інші надбавки при розрахунку яких береться розмір посадового окладу та окладу за військове (спеціальне) звання, а також виплату матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та грошової допомоги на оздоровлення. Такі дії є протиправними оскільки згідно змісту приміток до Додатків 1 та 14 до Постанови КМУ №740 не був приведений у відповідність з нормою п. 4 цієї постави в редакції п. 6 Постанови КМУ №103 від 21.02.2018 року.
24.12.2025 року на банківський рахунок ОСОБА_1 надійшли кошти в розмірі 2 385,09 грн, призначення платежу: добровільне виконання згідно рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 07.11.2025 справа №500/3946/25 (грош. Забезпеч.); Подат. І збори перерах. Повн. 
З виплаченої суми 2 385,09 грн. не можливо було встановити метод та спосіб розрахунку проведений згідно рішення суду. Відповідно з метою збору відомостей та фактів які можуть бути використані як докази, 29.12.2025 року звернулись з запитом про надання інформації, довідки розрахунку грошового забезпечення проведеного згідно рішення Тернопільського окружного адміністративного суду по справі №500/3946/25.
13.01.2026 року на електронну адресу адвоката Відповідач надав відповідь на адвокатський запит до якого долучено довідку перерахунок грошового забезпечення ОСОБА_1 згідно рішення суду №500/3946/25 від 07.11.2025 за період 03.03.2022 року – 19.05.2023 року. 
Проаналізувавши дані розрахунку у таблиці наданій Відповідачем на адвокатський запит встановлено, що під час проведення перерахунку Відповідач допустив порушення прав сторони Позивача, зокрема при проведенні перерахунку (важливий факт: вже звільненому військовослужбовцю) Відповідач умисно занизив відсоткове значення премії.
Позивач вважає дії відповідача протиправними, просив позов задовольнити.
Ухвалою суду від 26.01.2026 року прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Даною ухвалою встановлено 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.
Відповідач своїм правом не скористався та відзиву до суду не подав.
Частиною шостою статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Ухвалою суду від 23.03.2026 продовжено строк розгляду справи на 2 місяці.
Клопотань про розгляд справи в судовому засіданні від учасників справи не надходило.
На підставі статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судовий розгляд справи проведено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами.
Справа розглянута з урахування періоду перебування головуючої судді у основній щорічній плановій відпустці.
Дослідивши подані до суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив наступне.
03.03.2025 року ОСОБА_1 був мобілізований до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України. 
На підставі витягу з наказу №108 від 25.05.2023 року виключено з військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України з переведенням до військової частини НОМЕР_3 Національної гвардії України ( АДРЕСА_1 ). 
26.05.2023 року на підставі наказу командира ІНФОРМАЦІЯ_1 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_3 Національної гвардії України.
27.06.2023 року на підставі Наказу командира військової частини НОМЕР_3 №157, виключено з особового складу частини з переведенням до військової частини НОМЕР_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_2 ) 29.06.2023 року. 
12.12.2023 року на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_4 Національної гвардії України виключено із особового складу військової частини та переведено для проходження служби в військову частину НОМЕР_5 Національної гвардії України ( АДРЕСА_3 ).
15.04.2024 року на підставі наказу №114 командира військової частини НОМЕР_5 Національної гвардії України виключено із списків особового складу військової частини та переведений до військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України. 
05.04.2025 року на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України звільнений з проходження військової служби на підставі Наказу №97 на підставі ч. 4 п. 2 п.п. «Г» ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу». 
Після звільнення з військової служби, Позивач звернувся за наданням правової допомоги, про що з ним було укладено угоду від 11.04.2025 року, щодо з`ясування питання щодо належного нарахування та виплати грошового забезпечення за весь період проходження військової служби (оскільки Позивач не володіє достатніми знаннями у сфері фінансового забезпечення військової служби) та належного нарахуванням загального страхового стажу. 
Відповідно з метою з`ясування поставлених питань стороною Позивача, адвокатом було скеровано ряд адвокатських запитів про надання інформації, зокрема до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, щодо надання архівних відомостей грошового забезпечення за період проходження служби у військовій частині.
13.05.2025 року супровідним листом (відповіддю на адвокатський запит), вих. №1/66/8-Б-44-Аз надано:
- архівна відомість №1 за період з березня 2022 року по грудень 2022 року;
- архівна відомість №1 за період з січня 2023 року по червень 2023 року.
Ознайомившись з даним способом нарахування грошового забезпечення було встановлено, що ОСОБА_1 нараховувався посадовий оклад за посадою: помічник начальника штабу батальйону, у військовому званні «старший лейтенант» з березня 2022 року по листопад 2022 року, в подальшому у військовому званні «капітан».
Проаналізувавши архівні відомості нарахованого грошового забезпечення ОСОБА_1 за 2022-2023 року було встановлено при обчисленні посадового окладу та окладу за військове звання було застосовано прожитковий мінімуму встановлений Законом України «Про державний бюджет України 2018 року», а саме 1 762 грн. (одна тисяча сімсот шістдесят дві гривні, 00 коп.), що на згідно чинного законодавства є протиправним, як наслідок дане обчислення вплинуло на інші надбавки при розрахунку яких береться розмір посадового окладу та окладу за військове (спеціальне) звання, а також виплату матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та грошової допомоги на оздоровлення. Такі дії є протиправними оскільки згідно змісту приміток до Додатків 1 та 14 до Постанови КМУ №740 не був приведений у відповідність з нормою п. 4 цієї постави в редакції п. 6 Постанови КМУ №103 від 21.02.2018 року. 
З метою захистом порушених прав Позивача звернулись з позовною заявою Тернопільського окружного адміністративного суду з позовом про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії. 
07.11.2025 року суддею Тернопільського окружного адміністративного суду Дерех Н.В. прийнято рішення по справі №500/3946/25 про задоволення позовної заяви ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 НГУ про визнання протиправними та зобов`язання вчинити певні дії. Рішенням встановлено: визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 НГУ щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення з 03.03.2022 року по 31.12.2022 року, грошової допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2022 рік, без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про державний бюджет України за 2022 рік» станом на 01.01.2022 року. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 НГУ здійснити перерахунок грошового забезпечення ОСОБА_1 з 03.03.2022 року по 31.12.2022 року, грошової допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2022 рік, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, зазначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01.01.2022 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з пунктом 4 Постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 року №704, та провести їх виплату з урахуванням виплачених сум.Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 НГУ щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення з 01.01.2023 року по 19.05.2023 року, грошової допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2023 рік, без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про державний бюджет України за 2022 рік» станом на 01.01.2023 року. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 НГУ здійснити перерахунок грошового забезпечення ОСОБА_1 з 01.01.2023 року по 19.05.2023 року, грошової допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2022 рік, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, зазначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01.01.2023 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з пунктом 4 Постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 року №704, та провести їх виплату з урахуванням виплачених сум. Рішення набрало законної сили 09.12.2025 року. 
24.12.2025 року на банківський рахунок ОСОБА_1 надійшли кошти в розмірі 2 385,09 грн, призначення платежу: добровільне виконання згідно рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 07.11.2025 справа №500/3946/25 (грош. Забезпеч.); Подат. І збори перерах. Повн. 
З виплаченої суми 2 385,09 грн. не можливо було встановити метод та спосіб розрахунку проведений згідно рішення суду. Відповідно з метою збору відомостей та фактів які можуть бути використані як докази, 29.12.2025 року звернулись з запитом про надання інформації, довідки розрахунку грошового забезпечення проведеного згідно рішення Тернопільського окружного адміністративного суду по справі №500/3946/25.
13.01.2026 року на електронну адресу адвоката Відповідач надав відповідь на адвокатський запит до якого долучено довідку перерахунок грошового забезпечення ОСОБА_1 згідно рішення суду №500/3946/25 від 07.11.2025 за період 03.03.2022 року – 19.05.2023 року. 
Проаналізувавши дані розрахунку у таблиці наданій Відповідачем на адвокатський запит встановлено, що під час проведення перерахунку Відповідач допустив порушення прав сторони Позивача, зокрема при проведенні перерахунку (важливий факт: вже звільненому військовослужбовцю) Відповідач умисно занизив відсоткове значення премії:
1. Квітень 2022– до проведення перерахунку 250% - після перерахунку 70%; 
2. Травень 2022– до проведення перерахунку 250% - після перерахунку 60%; 
3. Червень 2022– до проведення перерахунку 250% - після перерахунку 60%; 
4. Липень 2022– до проведення перерахунку 250% - після перерахунку 60%; 
5. Серпень 2022– до проведення перерахунку 250% - після перерахунку 60%; 
6. Вересень 2022– до проведення перерахунку 250% - після перерахунку 60%; 
7. Жовтень2022– до проведення перерахунку 250% - після перерахунку 60%; 
8. Листопад 2022– до проведення перерахунку 250% - після перерахунку 93%; 
9. Грудень 2022– до проведення перерахунку 215% - після перерахунку 93%; 
10. Січень 2023– до проведення перерахунку 215% - після перерахунку 89%; 
11. Лютий 2023– до проведення перерахунку 215% - після перерахунку 89%; 
12. Березень 2023– до проведення перерахунку 440 % - після перерахунку 236%; 
13. Квітень 2023– до проведення перерахунку 440 % - після перерахунку 224%; 
14. Травень 2023– до проведення перерахунку 440 % - після перерахунку 205%;
Оскільки рішенням суду не було встановлення скасування наказів командира військової частини що відсоткового розміру складової грошового забезпечення преміювання у періодах 03.03.2022 року по 19.05.2023 року, відповідно Відповідач помилково (безпідставно та/або умисно) з у розрахунку зазначив вище зазначення відсоткові значення премій. 
За умов несення служби Відповідач, як роботодавець, має обов`язок згідно зі саттею103 КЗпП України про нові або зміну діючих умов оплати праці в бік погіршення повідомити працівника не пізніш як за два місяці до їх запровадження або зміни.
Зменшення змінної частини винагороди, не повідомлене працівнику заздалегідь, свідчить про штучний характер такого зниження, що порушує принцип призначення преміювання саме за ті умови і результати роботи, що були враховані під час їх виплати працівнику (перегляд оцінки виконаної роботи). 
Законодавство України встановлює заборону приймати рішення з оплати праці, що погіршує умови, встановлені законодавством. 
Умови оплати праці (у тому числі розмір тарифної ставки або окладу (посадового окладу), доплати, премії, надбавки, заохочувальні і компенсаційні виплати, оплата роботи в нічний та надурочний час, у святкові, неробочі та вихідні дні) відповідно до пункту 4 частини 4 статті 496 КЗпП України є істотними умовами трудового договору. Тому порушенням права на оплату праці вважатиметься не сама по собі зміна відсоткового значення додаткових складових грошового забезпечення, а саме зменшення розміру до виплати. 
Отже, відповідач, зменшивши позивачу відсотковий розмір премії, не дотримався вказаних вимог законодавства, що призвело до погіршення умов вже оплаченої служби позивача, встановлених законодавством, а саме зменшення розміру грошового забезпечення позивача за виконувану ним роботу при відсутності змін до оцінки його досягнень за виконану роботу для преміювання. 
Зміна відсоткового значення премії позивача має протиправний характер, оскільки в результаті щомісячна сума премії до виплати стала меншою фактично отриманої позивачем, що свідчить про необґрунтоване втручання відповідача у його право на мирне володіння своїм майном (коштами). 
Не погодившись із протиправними діями відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Визначаючись щодо спірних правовідносин, що виникли між сторонами, суд виходив з наступного.
Відповідно статтею 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Статтею 1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-XII (далі Закон №2011-XII) передбачено: соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. 
За приписами частини першої статті 9 Закону №2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. 
Частинами другою, третьою статті 9 Закону №2011-XII встановлено: до складу грошового забезпечення входять посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення та індексація грошового забезпечення. 
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. 
Правилами частини четвертої статті 9 Закону №2011-XII обумовлено, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. 
Постановою Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30.08.2017 №704(далі - Постанова №704), яка набрала чинності 01.03.2018, встановлено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу.
Пунктом 4 Постанови №704 (в редакції на дату прийняття) встановлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14. 
Також додатки 1, 12, 13, 14 до Постанови №704 містять примітки, відповідно до яких, зокрема посадові оклади за розрядами тарифної сітки та оклади за військовим (спеціальним) званням визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт. 
Пунктом 5 Постанови №704 надано право керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання: 
1) установлювати: посадові оклади військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу, посади яких не передбачені цією постановою, у розмірах, визначених затвердженими цією постановою схемами, згідно з додатками 1-11 за аналогічними посадами; Документ сформований в системі «Електронний суд» 21.01.2026 7 посадові оклади заступникам керівників структурних підрозділів, посади яких не передбачені цією постановою, на 1-5 відсотків нижче від посадового окладу відповідного керівника; надбавку за особливості проходження служби військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) та особам рядового і начальницького складу в розмірі до 100 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за військовим (спеціальним) званням та надбавки за вислугу років. Порядок та умови виплати такої надбавки визначати керівникам державних органів залежно від якості, складності, обсягу та важливості виконуваних обов`язків за посадою; 
2) здійснювати преміювання військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу відповідно до їх особистого внеску в загальний результат служби у межах фонду преміювання, утвореного в розмірі не менш як 10 відсотків (для військовослужбовців розвідувальних органів - не менш як 30 відсотків) посадових окладів та економії фонду грошового забезпечення; 
3) надавати один раз на рік військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення, та допомогу для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.
Тобто, встановлення відсоткового значення додаткових складових грошового забезпечення є повноваженням відповідача. 
Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 15.03.2018 року №200 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (зі змінами) та з метою визначення порядку й умов виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Національної гвардії України затверджено Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовцям Національної гвардії України та іншим особам (далі Інструкція).
Розділом XVII Інструкції визначено окремі питання преміювання осіб офіцерського складу, осіб рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом. 
Відповідно до пункту 2 розділу XVII Інструкції розміри премії встановлюються за рішенням командувача Національної гвардії України з урахуванням наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Національної гвардії України, та особливостей проходження служби. 
Згідно пункту 3 розділу XVII Інструкції виплата премії військовослужбовцям здійснюється щомісяця за попередній місяць під час виплати грошового забезпечення за поточний місяць на підставі наказу командира військової частини (командирам військових частин - наказу вищих командирів (начальників)), який видається до 05 числа місяця, що настає за місяцем преміювання. У разі переведення або звільнення військовослужбовців з військової служби - у місяці виключення зі списків особового складу в розмірі, що визначається пропорційно часу їх служби в поточному місяці. 
Пунктом 4 розділу XVII Інструкції визначено, що командир військової частини має право позбавляти військовослужбовців премії повністю або зменшувати її розмір у межах показників, визначених у положенні про преміювання військовослужбовців військової частини. При цьому військовослужбовці можуть бути позбавлені премії в повному обсязі або її розмір може зменшуватися виключно за той календарний місяць, у якому вони допустили порушення (проступок) або стало відомо про порушення (проступок). Рішення про виплату премії, зменшення її розміру або позбавлення в повному розмірі оформлюється наказом командира військової частини на підставі поданих у встановленому порядку в кінці кожного місяця клопотань (рішень) безпосередніх командирів (начальників) про виплату (позбавлення повністю або частково) премії підлеглим військовослужбовцям. У рапортах з клопотанням про позбавлення премії (повністю або частково) зазначаються конкретні причини, які стали підставою для цього. Забороняється позбавляти премії військовослужбовців або зменшувати її розмір протягом кількох місяців за одне допущене порушення. 
Відповідно до пункту 5 розділу XVII Інструкції премія військовослужбовцям виплачується з того дня, з якого вони стали до виконання обов`язків за посадами (у тому числі до тимчасового виконання обов`язків за посадами, до яких вони допущені наказами відповідних командирів (начальників)). Особам офіцерського складу, курсантам з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, що навчаються у військових навчальних закладах, премія виплачується з дня зарахування на навчання до дня його закінчення, а також за час перебування у відпустці, що надається після закінчення військового навчального закладу. 
Згідно пункту 2 розділу XVII Інструкції премія не виплачується військовослужбовцям: які звільняються з військової служби за службовою невідповідністю, у зв`язку з позбавленням військового звання в дисциплінарному порядку, у зв`язку з обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, у зв`язку з набранням законної сили судовим рішенням, відповідно до якого військовослужбовця притягнено до відповідальності за адміністративне корупційне правопорушення, у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем (з місяця, у якому надійшов витяг з наказу про звільнення); у разі скоєння у військовій частині аварій, подій, пов`язаних із загибеллю людей з вини військовослужбовців під час виконання ними службових обов`язків, чи злочинів (командиру та іншим посадовим особам, які не вживали заходів для запобігання аваріям, подіям і злочинам). 
Для врахування належної правової роботи складових оплати праці слід застосовувати ст. 94 Кодексу законів про працю України (далі – КЗпП України), згідно з якою заробітна плата – це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. 
Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. 
Відповідно до абзацу 3 статті 97 КЗпП України, конкретні розміри тарифних ставок (окладів), відрядних розцінок, посадових окладів працівникам, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються роботодавцем з урахуванням вимог, передбачених частиною 2 цієї статті. 
Роботодавець (роботодавець-фізична особа) не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами. 
Оскільки спірними діями відповідача зменшено розмір вже виплаченої премії позивача у період, коли він припинив правовідносини служби у відповідача та за відсутності його попередження та погодження, вказане погіршення умови оплати вже виконаної ним роботи.
Рішення від 07.11.2025 року у справі №500/3946/25 Тернопільського окружного адміністративного суду, що набрало законної сили, у вказаній вище судовій справі підтверджене порушення відповідачем права позивача у тому ж періоді на належне обчислення та розмір його грошового забезпечення під час проходження публічної служби.
За умов несення служби відповідач, як роботодавець, має обов`язок згідно з статтею 103 КЗпП України про нові або зміну діючих умов оплати праці в бік погіршення повідомити працівника не пізніш як за два місяці до їх запровадження або зміни. 
Зменшення змінної частини винагороди, не повідомлене працівнику заздалегідь, свідчить про штучний характер такого заниження, що порушує принцип призначення преміювання саме за ті умови і результати роботи, що були враховані під час їх виплати працівнику (переогляд оцінки виконаної роботи). 
Преміювання та виплата інших додаткових складових є правом роботодавця та визначення відсоткового їх значення саме в його дискреційних повноваженнях. Проте, якщо вони вчинені після припинення трудових (службових) правовідносин, перегляд їх розміру в бік зменшення має ознаки порушення принципу справедливості та безпідставного втручання в право особи на мирне володіння своїм майном. 
Встановлені обставини свідчать, що спірне рішення прийняте без участі позивача щодо перегляду вже виплачених йому сум коштів заробітної плати, а мотиви відповідача щодо їх перегляду не стосуються перегляду виконаної позивачем роботи, її результатів, а виключно для штучного обчислення розміру оплати внаслідок необхідності приведення у відповідність до закону (для виконання рішення судів) розрахункової величини його посадового окладу, що, безумовно, впливає на обчислення інших, вже виплачених додаткових складових грошового забезпечення. 
Законодавство України встановлює заборону приймати рішення з оплати праці, що погіршує умови, встановлені законодавством. 
Умови оплати праці (у тому числі розмір тарифної ставки або окладу (посадового окладу), доплати, премії, надбавки, заохочувальні і компенсаційні виплати, оплата роботи в нічний та надурочний час, у святкові, неробочі та вихідні дні) відповідно до пункту 4 частини 4 статті 496 КЗпП України є істотними умовами трудового договору. Тому порушенням права на оплату праці вважатиметься не сама по собі зміна відсоткового значення додаткових складових грошового забезпечення, а саме зменшення розміру до виплати. 
Отже, суд вважає, що відповідач, зменшивши позивачу відсотковий розмір премії, не дотримався вказаних вимог законодавства, що призвело до погіршення умов вже оплаченої служби позивача, встановлених законодавством, а саме зменшення розміру грошового забезпечення позивача за виконувану ним роботу при відсутності змін до оцінки його досягнень за виконану роботу для преміювання.
Відповідно до статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, відповідають дійсним обставинам та матеріалам справи, ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, належним чином не заперечені відповідачем, а тому підлягають до задоволення в повному обсязі.
Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, підстави для відшкодування судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити повністю.
Визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо зменшення ОСОБА_1 відсоткового розміру премії під час перерахунку грошового забезпечення за період з 03.03.2022 року по 19.05.2023 року.
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України здійснити перерахунок та виплату складових грошового забезпечення ОСОБА_1 з 03.03.2022 року по 19.05.2023 року, з урахуванням премій у належних відсоткових розмірах, установлених до проведення перерахунку на виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 20.12.2024 року у справі №500/3946/25, та виплатити недоотримані суми грошового забезпечення, з одночасною компенсацією сум податку на доходи фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року №44. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Повне судове рішення складено 28 травня 2026 року.
Реквізити учасників справи:
позивач:
- ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_4 код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_6 ); 
відповідач:
- Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_5 код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_7 ). 

Головуючий суддя Подлісна І.М.