Справа № 132/3515/25 
Провадження № 33/801/700/2026
Категорія: 149 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Аліменко Ю. О.
Доповідач: Сало Т. Б.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 липня 2026 року	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд, суддя Сало Т.Б., за участі захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Герасимчук Анастасії Сергіївни, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Калинівського районного суду Вінницької області від 02 червня 2026 року про повернення заяви про перегляд постанови за нововиявленими обставинами в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП,
встановив:
На розгляді Калинівського районного суду Вінницької області перебувала справа про адміністративне правопорушення №132/3515/25 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП.
Постановою Калинівського районного суду Вінницької області від 16 грудня 2025 року усне клопотання захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - адвоката Герасимчук А.С. про відкладення розгляду справи залишено без задоволення. ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 (сорок тисяч вісімсот) грн 00 коп., в дохід держави, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк на 5 (п`ять) років. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 605 грн 60 коп.
При розгляді даної справи судом встановлено, що 13 жовтня 2025 року о 10 год. 02 хв., в м. Калинівка по трасі АД М-21, 282 км, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки (моделі) «Nissan X-Trail», державний номерний знак НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування транспортним засобами Липовецьким районним судом Вінницької області від 30 квітня 2025 року на 12 місяців, чим вчинив правопорушення повторно протягом року, постанова серії ЕНА №5924090 від 13 жовтня 2025 року за ч. 4 ст. 126 КУпАП, чим порушив п. 2.1.а Правил дорожнього руху – керування транспортним засобом особою, яка не має права керування транспортним засобом, за що передбачена відповідальність ч. 5 ст. 126 КУпАП (а.с.123-125).
Постановою Вінницького апеляційного суду від 26 лютого 2026 року апеляційну скаргу адвоката Герасимчук А.С., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , залишено без задоволення, а постанову Калинівського районного суду Вінницької області від 16 грудня 2025 року – без змін (а.с.167-169).
15 травня 2026 року ОСОБА_1 подано заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, у якій він просив задовольнити заяву та скасувати постанову Калинівського районного суду Вінницької області від 16 грудня 2025 року, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.
В обґрунтування заявленого клопотання вказав, що 16 грудня 2025 року адвокат Герасимчук А.С. заявила усне клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату до завершення розгляду Сьомим апеляційним адміністративним судом апеляційної скарги на рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 20 листопада 2025 року у справі №136/2081/25. Однак, у задоволенні цього клопотання судом було відмовлено. Судом першої інстанції було взято до уваги, як доказ, копію постанови серії ЕНА № 5924090 від 13 жовтня 2025 року. Однак, вказана постанова скасована постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 05 травня 2026 року у справі №136/2081/25 При цьому, суд відхилив доводи сторони захисту про відсутність повторності через відсутність доказів, що постанова ЕНА №5924090 за ч. 4 ст. 126 КУпАП набрала законної сили. Саме ця постанова була покладена судом в основу висновку про повторність правопорушення при кваліфікації дій ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 126 КУпАП , за якою його було визнано винним постановою Калинівського районного суду Вінницької області від 16 грудня 2025 року по справі №132/3515/25. Заявник вважає, що з огляду на викладені у заяві обставини та приймаючи до уваги норми прямої дії Конституції України, положення національного законодавства, а також міжнародно-правові договори та рішення Європейського суду з прав людини, які є частиною національного законодавства і джерелом права, реалізація права на судовий захист, шляхом подання заяви про перегляд рішення у даній справі підлягає регулюванню за аналогією закону. Постанова Калинівського районного суду Вінницької області від 16 грудня 2025 року, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років залишається чинною, що не відповідає принципам, завданню провадження у справах про адміністративні правопорушення, та порушує справедливий баланс між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту його прав. Оскільки вищезазначені обставини є істотними, такими, що виключають притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст.126 КУпАП, ОСОБА_1 позбавлений процесуальної можливості ініціювати перегляд постанови Калинівського районного суду Вінницької області від 16 грудня 2025 року по справі №132/3515/25 у інший спосіб.
Постановою Калинівського районного суду Вінницької області від 02 червня 2026 року заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Калинівського районного суду Вінницької області від 16 грудня 2025 року по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП, повернуто (а.с.196 т.1).
Повертаючи вказану заяву суд першої інстанції виходив того, що Кодексом України про адміністративні правопорушення, провадження за яким здійснювалось в справі стосовно ОСОБА_1 , не передбачено інституту перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, як і не передбачено, яким саме чином повинен діяти суддя та яке саме процесуальне рішення він повинен приймати у випадку внесення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами. Застосування в даному випадку аналогії закону із положеннями кримінального процесуального законодавства (ст.459-467 КПК України) є невірним.
Не погодившись із вказаною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, а справу направити для продовження розгляду.
В обґрунтування скарги ОСОБА_1 вказує, що КУпАП не містять норм, які регламентують перегляд рішень суду за наслідком розгляду справ про притягнення до адміністративної відповідальності за нововиявленими обставинами. Разом з тим, з метою захисту прав особи, що притягується до адміністративної відповідальності, з урахуванням очевидних відомостей, наданих стороною захисту про скасування постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, яка лягла в основу притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст.126 КУпАП, доцільно переглянути судове рішення, що набрало законної сили за нововиявленими обставинами, застосувавши за аналогією положення КПК України. Відсутність у нормах КУпАП прямої норми, яка передбачає можливість перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, не дає підстав безумовно та однозначно стверджувати про неможливість здійснення такого перегляду в цілому. Він позбавлений у інший спосіб ініціювати перегляд постанови суду.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши адвоката Герасимчук А.С., яка підтримала апеляційну скаргу із зазначених у ній підстав, апеляційний вважає, що вимоги апеляційної скарги підлягають задоволення з огляду на наступне.
Так, статтею 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права.
Згідно з ч. 1 ст. 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення. Зазначену засаду судочинства конкретизовано у ст. 14 та п. 1 ч. 2 ст. 45 Закону України «Про судоустрій і статус суддів». 
Законодавство України про адміністративні правопорушення складається з Кодексу України про адміністративні правопорушення та інших законів України. 
Статтею 7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Порядок апеляційного перегляду постанови судді у справах про адміністративне правопорушення визначений статтею 294 КУпАП.
Відповідно до ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення до адміністративної відповідальності може бути оскаржена в апеляційному порядку. Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
При цьому, в КУпАП не визначено іншого порядку перегляду судових рішень у справах про адміністративне правопорушення, за винятком порядку, передбаченого главою 24-1 цього Кодексу.
Єдиною підставою для перегляду судових рішень у справах про адміністративні правопорушення, відповідно до ст. 297-1 КУпАП, є встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні справи судом, що врегульовано Главою 24-1 КУпАП.
Таким чином, іншого порядку перегляду судових рішень по справах про адміністративне правопорушення, в тому числі за нововиявленими обставинами, чинним законодавством не передбачено.
Суд першої інстанції зробив помилковий висновок про неможливість застосування аналогії закону, зокрема приписів статей 459-467 КПК України.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав про подібність правової природи правопорушень та необхідність у застосуванні передбачених кримінально-процесуальних гарантій при розгляді справ про притягнення до адміністративної відповідальності («Лучанінова проти України», «Гурепко проти України», «Швидка проти України» «Надточій проти України»).
Верховний Суд неодноразово висловлював позицію про можливість застосування під час розгляду справ про адміністративні правопорушення окремих положень кримінального процесуального законодавства за аналогією.
Так, в ухвалі Верховного Суду від 16 вересня 2021 року у справі №577/1512/21 зазначено, що «…чинний КУпАП не містить спеціальних норм, що передбачають для учасників судового провадження заявити відвід судді, і, відповідно, не передбачає порядку розгляду заяви про відвід.. Норми КПК України передбачають підстави, за яких може бути заявлено відвід судді, який бере участь у кримінальному провадженні. А тому в даному випадку слід застосовувати аналогію закону та застосувати норми КПК при вирішенні питання, пов`язаного з відводом у справі про адміністративне правопорушення». 
У рішенні Конституційного Суду України від 10 квітня 2024 року №5-р(ІI/2024 зазначено, що додержання принципу остаточності судового рішення (res judicata) не має наслідком існування категоричної заборони на перегляд за нововиявленими обставинами судових рішень, ухвалених унаслідок неврахування судом доказів, що мають істотне значення, оскільки завданням кримінального провадження є не лише те, щоби кожного, хто вчинив кримінальне правопорушення, було притягнуто до відповідальності, а також те, щоби жодного невинуватого не було піддано необґрунтованому процесуальному примусу, звинувачено або засуджено.
Перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами виступає найважливішою гарантією законності, виправлення судових помилок та забезпечення справедливого правосуддя, а не формальною чи суто технічною процедурою. Вказаний інститут виступає додатковою гарантією забезпечення законності та правосудності судового рішення і механізмом захисту прав і законних інтересів щоб кожного, хто вчинив адміністративне або кримінальне правопорушення, не було піддано необґрунтованому покаранню, щоб його вина була доведена згідно стандарту доказування «поза розумним сумнівом», а також щоб притягнення осіб до відповідальності відбувалось у відповідності до належної правової процедури. 
Відсутність у положеннях КУпАП прямої норми, яка передбачає можливість перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, не дає підстав безумовно та однозначно стверджувати про неможливість здійснення такого перегляду в цілому.
Оскільки Конституцією України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом, то суд має застосувати норми права, що регулюють подібні за змістом відносини (аналогію закону), а за відсутності таких слід застосувати норми із загальних засад законодавства (аналогію права) та вирішити в порядку КПК України заяву ОСОБА_1 про перегляд постанови суду у справі про адміністративне правопорушення за нововиявленими обставинами. 
У даному випадку ключовим для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП є встановлення факту повторності правопорушення, тобто вчинення аналогічного порушення протягом одного календарного року після того, як особу вже було піддано адміністративному стягненню за ч. 2, 3 або 4 цієї ж статті.
Враховуючи, що постанову, якою ОСОБА_1 було піддано адміністративному стягненню за ч. 4 ст. 126 КУпАП, і яка лягла в основу постанови Калинівського районного суду Вінницької області від 16 грудня 2025 року було скасовано у судовому порядку, а суд першої інстанції, не зважаючи на клопотання сторони захисту, не дочекався завершення процедури її оскарження і заслухав справу за наявними у ній доказами, апеляційний суд вважає, що висновок суду першої інстанції про відмову в перегляді постанови Калинівського районного суду Вінницької області від 16 грудня 2025 року через неможливість застосувати аналогію закону є помилковим, суперечить принципам законності та правосудності судових рішень.
В ухвалі Верховного Суду від 15 жовтня 2019 року (провадження № 51-4998ска19) заначено, що заява про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами подається до суду тієї інстанції, який першим допустив помилку, а не до суду вищої інстанції.
Вказане є підставою для скасування постанови суду першої інстанції із направленням справи до Калинівського районного суду Вінницької області для розгляду заяви  ОСОБА_1 про перегляд постанови за нововиявленими обставинами та ухвалення судового рішення по суті заяви, оскільки така заява має бути розглянута тим судом, до якого була подана.
Керуючись ст. 7, 294 КУпАП,
постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Постанову Калинівського районного суду Вінницької області від 02 червня 2026 року скасувати, а справу направити до Калинівського районного суду Вінницької області для розгляду заяви  ОСОБА_1  про перегляд постанови за нововиявленими обставинами та ухвалення судового рішення по суті заяви.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Суддя Т.Б. Сало