УХВАЛА
про відмову у відкритті касаційного провадження

11 травня 2026 року 
м. Київ

справа №620/15400/24
адміністративне провадження № К/990/19346/26 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача - Шарапи В.М., суддів: Берназюка Я.О., Чиркіна С.М., перевіривши касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.04.2025 у справі №620/15400/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (далі - ГУ ПФУ в Чернігівській області, відповідач) в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Чернігівській області, яка виражена у неперерахунку його щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці господарського суду Чернігівської області, у зв`язку зі зміною розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01.01.2024;
- зобов`язати відповідача здійснити йому, як судді у відставці господарського суду Чернігівської області, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, починаючи з 01.01.2024 (з урахуванням раніше виплачених сум), у розмірі 56% відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді судді, який становить 149886 грн, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 3028 грн, встановленого на 1 січня 2024 року Законом України "Про Державний бюджет України на 2024 рік". 
Розгляд справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 27.01.2025 у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.04.2025 рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено постанову, якою позов задоволено частково.
Визнано протиправною відмову ГУ ПФУ в Чернігівській області щодо проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з посадовим окладом, розрахованим з прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.04.2024 - 3028 гривень.
Зобов`язано відповідача провести перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з посадовим окладом, розрахованим з прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2024 - 3028 гривень. В задоволенні іншої частини позову відмовлено.
Ухвалою Верховного Суду від 24.02.2026 касаційне провадження за касаційною скаргою ГУ ПФУ в Чернігівській області на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.04.2025 у справі №620/15400/24 закрито.
В подальшому, відповідач звернувся до суду із заявою про роз`яснення постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.04.2025.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.04.2026 у задоволенні заяви ГУ ПФУ в Чернігівській області про роз`яснення постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.04.2025 відмовлено.
На адресу Верховного Суду через підсистему "Електронний суд" 28.04.2026 надійшла касаційна скарга ГУ ПФУ в Чернігівській області, у якій скаржник просить скасувати ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.04.2026, справу направити до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду. 
Втім, перевіривши касаційну скаргу, Верховний Суд вважає за необхідне відмовити у відкритті касаційного провадження, виходячи з наступного.
Відмовляючи в задоволенні заяви про роз`яснення судового рішення, суд апеляційної інстанції зазначив, що зміст постанови суду, в тому числі її резолютивної частини, є зрозумілим, а мотиви відповідача у заяві про роз`яснення судового рішення фактично зводяться до маніпулювання із застосуванням принципу «належного урядування» як складової принципу верховенства права та намагання шляхом подання заяви про роз`яснення постанови від 16.04.2025 змінити зміст та суть судового рішення суду, про роз`яснення якого подано заяву. При цьому судом наголошено, що вказана постанова у справі є зрозумілою і не викликає можливості подвійного її тлумачення, у тому числі її резолютивної частини.
В обгрунтування касаційної скарги відповідач вказує на те, що він вбачає кілька варіантів тлумачення резолютивної частини постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.04.2025 у цій справі, та наводить кілька можливих варіантів розрахунків. На думку скаржника, вказане свідчить про неоднозначність тлумачення резолютивної частини рішення суду апеляційної інстанції, що безпідставно не взято до уваги апеляційним судом під час винесення ухвали про відмову в роз`ясненні судового рішення. 
Зауважує, що резолютивна частина постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.04.2025 не містить посилання, яким саме чином має бути обчислена суддівська винагорода для виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (відповідно до якої довідки чи з врахування якої довідки слід проводити обчислення). Зазначає, що йому незрозуміло, який саме має бути розрахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.
Колегія суддів враховує, що відповідно до частини третьої статті 328 КАС України у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду апеляційної інстанції, зокрема, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення.
За правилами частин першої, другої статті 254 КАС України за заявою учасника справи, державного виконавця суд роз`яснює ухвалене ним судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення, шляхом постановлення ухвали. Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо воно ще не виконано або не закінчився строк, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання.
При цьому роз`яснено може бути рішення суду у разі, якщо без такого роз`яснення його тяжко виконати, оскільки високою є ймовірність неправильного виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення. 
Також роз`яснення судового рішення зумовлено його нечіткістю за змістом, коли воно є неясним та незрозумілим для осіб, стосовно яких воно ухвалене, так і для таких, що будуть здійснювати його виконання. Тобто, це стосується випадків, коли судом недотримані вимоги ясності, визначеності рішення. Невизначеність судового рішення означає, що таке рішення містить положення, які викликають суперечки щодо його розуміння та під час виконання.
Отже, враховуючи наведене, колегія суддів зазначає, що рішення суду може бути роз`яснено у разі, якщо без такого роз`яснення його важко виконати, оскільки існує значна ймовірність неправильного його виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення. Тобто, роз`яснення рішення суду - це засіб виправлення недоліків судового акту, який полягає в усуненні неясності судового акту і викладенні рішення суду у більш ясній і зрозумілій формі.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, яку викладено в постанові від 05.11.2024 у справі №420/31910/23, необхідність роз`яснення судового рішення може бути зумовлена нечіткістю судового акту за змістом, тобто коли певний судовий акт є неясним та незрозумілим як для осіб, стосовно яких ухвалений такий акт, так і для тих осіб, котрі будуть здійснювати виконання цього судового акту. Отже, роз`яснення судового рішення є за своєю суттю одним із способів усунення його недоліків, але без виправлення та постановлення додаткового рішення цим же судом. 
В ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. 
За таких обставин, рішення суду повинно бути зрозумілим. Зрозумілість рішення полягає в тому, що його резолютивна частина не припускає кілька варіантів тлумачення.
Разом з цим, суд апеляційної інстанції, відмовляючи в задоволенні заяви про роз`яснення судового рішення, керувався тим, що в мотивувальній частині постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.04.2025 зазначено, що право судді у відставці на перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання визначено законом, зокрема частиною четвертої статті 142 Закону України від 02.06.2016 № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон № 1402-VІІІ)]. При цьому умовою перерахунку є зміна розміру складових суддівської винагороди судді. Ці умови настали і відповідачем не заперечуються, а отже суддя господарського суду Чернігівської області у відставці ОСОБА_1 має право на такий перерахунок.
Судом апеляційної інстанції також наголошено, що довідка про суддівську винагороду працюючого судді за відповідною посадою не є юридичним фактом, з яким пов`язується виникнення права на перерахунок, оскільки суддівська винагорода визначається безпосередньо Законом, тобто довідка про суддівську винагороду має виключно інформаційний характер, а видаючи таку довідку, голова суду чи інша уповноважена особа, лише інформує Пенсійний фонд про розмір та складові суддівської винагороди судді, що працює на відповідній посаді.
Також апеляційним судом звернуто увагу відповідача на те, що у мотивувальній частині постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.04.2025 судом вказано на те, що Пенсійний фонд України та/або його органи повинен проводити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, що працює на відповідній посаді, автоматично, незалежно від подання довідки про суддівську винагороду судді, що працює на відповідній посаді. 
Також судом наголошено, що оскільки суддівська винагорода та умови перерахунку визначені безпосередньо Законом №1402-VIII, перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці не передбачає права пенсійного органу діяти на власний розсуд.
Отже, суд апеляційної інстанції, проаналізувавши постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.04.2025 у взаємозв`язку з мотивами поданої відповідачем заяви про її роз`яснення, дійшов висновку, що його доводи не стосуються питання незрозумілості/нечіткості цього рішення суду.
Водночас колегія суддів зауважує, що відповідач у касаційній скарзі наводить доводи, якими фактично обгрунтовує необхідність не роз`яснення рішення суду по цій справі з мотивів незрозумілості його резолютивної частини, а по суті просить роз`яснити порядок і спосіб виконання вказаного рішення, що не узгоджується з приписами статті 254 КАС України, до того ж алгоритм дій пенсійного органу під час виконання судового рішення не може визначатись як «роз`яснення судового рішення» у розумінні наведеної правової норми. 
Питання, на які ГУ ПФУ в Чернігівській області хоче отримати роз`яснення у порядку статті 254 КАС України, поставлені у такому аспекті, що вимагає від суду додаткового (іншого) обґрунтування вже прийнятого рішення, що не передбачено чинним законодавством України.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, що питання, які постановлені в заяві про роз`яснення судового рішення, не охоплюються колом питань, що підлягають роз`ясненню відповідно до положень статті 254 КАС України.
Доводи скаржника, наведені в касаційній скарзі, не спростовують правильність висновків апеляційного суду, оскільки останні є зверненням до суду за вирішенням процесуальних питань, що пов`язані із виконанням судового рішення, наданням правових порад щодо дій заявника після ухвалення судового рішення. 
Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами 2, 3 цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.
Згідно з частиною 2 статті 333 КАС України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
За таких обставин, касаційна скарга є необґрунтованою, оскільки, у даному випадку, правильне застосування апеляційним судом норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, що, в свою чергу, у розумінні пункту 5 частини 1 та частини 2 статті 333 КАС України є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження у справі.
Відповідно до вищевикладеного, керуючись статтями 333, 355, 359 КАС України, суд
У Х В А Л И В:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.04.2025 у справі №620/15400/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.
Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами надіслати особі, яка подала касаційну скаргу.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач В.М. Шарапа

Судді Я.О. Берназюк

С.М. Чиркін