УКРАЇНА
Житомирський апеляційний суд

Справа № 296/4069/26	Головуючий у 1-й інст. Франчук С. В.	
Категорія 130, 124 КУпАП	Доповідач Миколайчук П.В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2026 року	м. Житомир	

Суддя Житомирського апеляційного суду Миколайчук П.В.,
із секретарем судового засідання Лупіновою Д.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Житомирі справу за апеляційною скаргою захисника Галагуза Віталія Васильовича в інтересах  ОСОБА_1  на постанову Корольовського районного суду м. Житомира від 22 травня 2026 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Зміст постанови суду першої інстанції
Постановою Корольовського районного суду м. Житомира від 22 травня 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 665,60 грн.
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 626670 від 28.03.2026, ОСОБА_1 , 28 березня 2026 року о 20 год 50 хв по вул. Вітрука, 11, в м. Житомир, керував транспортним засобом «Nissan x-trail», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: порушення мови, порушення координації рухів, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження медичного огляду на місці скоєння ДТП та в найближчому медичному закладі відмовився. Водія відсторонено від керування транспортним засобом.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 626628 від 28.03.2026, ОСОБА_1 , 28 березня 2026 року о 20 год 50 хв по вул. Вітрука, 11, в м. Житомир, керував транспортним засобом «Nissan x-trail», державний номерний знак НОМЕР_1 , не дотримався безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, не був уважним, не слідкував за дорожньою обстановкою в результаті чого здійснив зіткнення з тролейбусом АКСМ -321, номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , який був припаркований біля узбіччя.
Суть апеляційної скарги
На постанову суду захисником Галагузом В.В. подано апеляційну скаргу, в якій порушується питання про скасування постанови суду та закриття провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Вважає, що постанова суду є незаконною, оскільки суд не повно з`ясував всі фактичні обставини справи, не надав належної оцінки доказам та не взяв до уваги порушення закону з боку працівників поліції.
Зазначає, що в матеріалах справи відсутній позитивний результат огляду за допомогою спеціального технічного засобу, оскільки акт огляду на стан алкогольного сп`яніння не містить відомостей про застосування конкретного приладу та позитивного кількісного показника. Вказує, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду, а вимагав надання доказів факту керування транспортним засобом, що, на думку захисника, не може кваліфікуватися як відмова від огляду за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Також зазначає, що поліцейськими порушено вимоги ст. 266 КУпАП та інструкцію, затверджену спільним наказом МВС та МОЗ від 09.11.2015 № 1452/735, оскільки ознаки алкогольного сп`яніння зафіксовані лише у протоколі та рапорті поліцейських, без підтвердження незалежним медичним обстеженням. Крім того, вказує на порушення права ОСОБА_1 на захист та на те, що до особи незаконно застосовано фізичну силу та спеціальні засоби.
Позиції учасників справи
В судове засіданні ОСОБА_1 та його захисник Галагуз В.В. не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином шляхом надсилання повідомлень за номерами телефонів, зазначених в договорі про надання правничої допомоги та шляхом повідомлення захисника Галагуза В.В. телефонограмою про дату, час та місце розгляду справи та який зобов`язався повідомити свого клієнта з приводу отриманої інформації.
З метою дотримання розумних строків розгляду справи суд, відповідно до вимог ч. 6 ст. 294 КУпАП, вважав за можливе слухати справу за відсутності учасників, що не з`явилися.
Мотиви та висновки апеляційного суду
Перевіривши матеріали справи відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно зі ст. 245 КУпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.
Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
За змістом абзаців третього та п`ятого частини другої статті 16 указаного Закону водій зобов`язаний виконувати передбачені законом вимоги поліцейського, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами; не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
Пункт 2.5 Правил дорожнього руху України передбачає, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Стаття 130 КУпАП встановлює відповідальність, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Процедура виявлення у водіїв ознак алкогольного сп`яніння та проведення огляду водіїв на стан сп`яніння визначена ст. 266 КУпАП та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі – Інструкція).
У відповідності до змісту статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан сп`яніння. Огляд водія проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Згідно з п. п. 12.1 (далі по тексту ПДР), затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
Відповідно до п. 13.1 ПДР України, водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу. 
Статтею 124 КУпАП передбачено відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджуються доказами, які досліджувались у суді першої інстанції, зокрема: протоколами про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 626670 та серії ЕПР1 № 626628 від 28.03.2026; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння, в якому зафіксовано ознаки алкогольного сп`яніння та відсутність згоди на огляд; направленням на огляд водія ОСОБА_1 до КНП «ОМСЦ» ЖОР від 28.03.2026, з відміткою про те, що огляд не проводився; відеозаписами з нагрудних камер поліцейських (ПВ Motorola VB400 475696, 475502); письмовими поясненнями свідка ОСОБА_2 від 28.03.2026; рапортом поліцейського від 28.03.2026; схемою місця ДТП; протоколом про адміністративне затримання серії АА № 021258 від 28.03.2026; постановою про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА № 6926401 від 28.03.2026.
На переконання апеляційного суду зазначені докази є належними та допустимими, оскільки відповідають вимогам ст. 251 КУпАП, та в своїй сукупності повністю підтверджують правильність висновків суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП, та відповідають фактичним обставинам справи.
Так, з матеріалів справи вбачається, що поліцейськими було встановлено у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння: порушення мови, порушення координації рухів, запах алкоголю з порожнини рота. Поліцейськими йому висловлено пропозицію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння — як на місці зупинки, так і в найближчому медичному закладі. ОСОБА_1 від проходження огляду відмовився, що зафіксовано відеозаписом та відображено в акті огляду і направленні.
Доводи захисника щодо того, що ОСОБА_1 не відмовлявся від огляду, а лише вимагав надання доказів факту керування транспортним засобом, спростовуються відеозаписом події. Ставлення вимоги надати докази керування ТЗ замість проходження встановленої законом процедури огляду є, по суті, відмовою від виконання законної вимоги поліцейського, передбаченої п. 2.5 ПДР та ст. 266 КУпАП. Склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не пов`язаний з причиною зупинки транспортного засобу чи з будь-якими іншими умовами, що висуваються водієм. Відповідний обов`язок водія є безумовним та прямо закріплений п. 2.5 ПДР України. Під час розгляду справи № 990SCGC/1/24 у своїй постанові від 18 квітня 2024 року Велика Палата Верховного Суду виснувала, що водій зобов`язаний виконувати обов`язки, визначені Законом України «Про дорожній рух» та Правилами дорожнього руху, зокрема виконувати розпорядження поліцейського, яке він дає на підставі цих Правил. Одним із таких розпоряджень є вимога пройти медичний огляд з метою встановлення стану сп`яніння.
Доводи про те, що акт огляду не містить позитивного результату приладу, суд не бере до уваги з огляду на наступне. Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції МВС/МОЗ від 09.11.2015 № 1452/735, підставою для проведення огляду є наявність ознак сп`яніння, які й були зафіксовані поліцейськими. Ситуація, коли водій відмовляється від огляду не звільняє його від відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки склад цього правопорушення полягає саме у відмові від огляду у встановленому порядку, а не у встановленому стані сп`яніння. Отже, відсутність позитивного показника приладу, зумовлена ухиленням самого ОСОБА_1 від проходження огляду, не може тлумачитися на його користь.
Доводи апеляційної скарги про незабезпечення поліцейськими участі захисника та представника Військової служби правопорядку на місці події суд відхиляє як такі, що не відповідають вимогам чинного законодавства. Чинними нормами КУпАП не передбачено обов`язкову присутність захисника під час оформлення адміністративних матеріалів на місці події. Статус військовослужбовця не змінює порядок огляду водія на стан сп`яніння, оскільки положення ст. 266-1 КУпАП стосуються лише порушень, вчинених при виконанні обов`язків військової служби або на території військових частин, що у даному випадку місця не мало. Крім того, як встановлено з відеозапису події, при складанні протоколів про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_1 була присутня адвокат Поліщук Т., яка надавала йому юридичні консультації, а також працівниками поліції повідомлялася ВСП з приводу затримання військовослужбовця.
Твердження сторони захисту про не відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортними засобами не спростовує вини водія у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 124, ст.130 ч. 1 КУпАП та не є суттєвим порушенням, яке тягне за собою скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.
Застосування до ОСОБА_1 фізичної сили та спеціальних засобів зафіксоване в протоколі про адміністративне затримання серії АА № 021258 від 28.03.2026 та підтверджується рапортом поліцейського. З цих документів та відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 поводився агресивно, висловлювався нецензурною лайкою, чіплявся до поліцейських, на законну вимогу припинити правопорушення не реагував. За таких обставин застосування поліцейськими заходів примусу не виходить за межі законних повноважень, передбачених Законом України «Про Національну поліцію», і не є процесуальним порушенням, що могло б вплинути на допустимість зібраних доказів.
Щодо правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, суд першої інстанції правильно встановив, що факт зіткнення ОСОБА_1 з тролейбусом під керуванням ОСОБА_2 підтверджується сукупністю допустимих доказів: протоколом серії ЕПР1 № 626628, схемою місця ДТП, письмовими поясненнями свідка ОСОБА_2 , відеозаписом події. Адвокат Галагуз В.В. під час розгляду справи в суді першої інстанції не заперечував щодо вини підзахисного у вчиненні ДТП. З`ясовані обставини у своїй сукупності підтверджують порушення ОСОБА_1 вимог п. 12.1 ПДР, що перебуває в прямому причинному зв`язку з виникненням ДТП. Правопорушення за ст. 124 КУпАП доведено належним чином.
Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП у разі, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. Суд першої інстанції правильно визначив, що правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП є більш серйозним з числа вчинених, та застосував стягнення відповідно до санкції цієї норми — штраф у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (17 000 грн) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Призначене стягнення відповідає тяжкості вчинених правопорушень та особі правопорушника; закон не передбачає можливості призначення менш суворого стягнення.
За таких обставин, висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд апеляційної інстанції вважає правильними та такими, що обґрунтовані належними та допустимими доказами, і будь-яких сумнівів щодо цих доказів не вбачає.
Додаткових об`єктивних доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції або свідчили б про порушення норм КУпАП при ухваленні постанови, захисником не наведено та до апеляційного суду не надано. За таких обставин, підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.
Апеляційний суд вважає постанову суду першої інстанції законною і обґрунтованою та не знаходить підстав для її зміни чи скасування.
Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Галагуза Віталія Васильовича в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Постанову Корольовського районного суду м. Житомира від 22 травня 2026 року щодо ОСОБА_1 за ст.124, ст.130 ч.1 КУпАП — залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя	П. Миколайчук