Справа № 591/585/26 Провадження № 3/591/299/26	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 червня 2026 року       м. Суми
Суддя Зарічного районного суду м. Суми Ковтун О.М., з участю захисника Хурсенка С.О., розглянувши матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце проживання: АДРЕСА_1 , 
ч. 1 ст. 130 КУпАП,
В С Т А Н О В И В:
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №571474 від 21.01.2026 ОСОБА_1 20.01.2026 о 23-31 год у м. Суми по вул. Харківська, 44, керував т/з Skoda Octavia, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у найближчому закладі охорони здоров`я КНП СОР ОКМЦСНЗ відмовився. Своїми діями порушив п. 2.5 ПДР та скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином. Статтею ст.268 КУпАП не передбачено обов`язкової участі у розгляді адміністративного матеріалу особи, стосовно якої складено протокол за ст.130 КУпАП. 
У судовому засіданні 30.04.2026 ОСОБА_1 пояснив, що він військовослужбовець, водій броньованої машини, крім нього інших немає. 20.01.2026 його відпустили додому помитися. Увечері випив банку пива, потім він спав. У той час як він спав, йому зателефонував командир і наказав виїздити і вивозити 300-х. Коли він їхав по вул. Харківській, його зупинили працівники поліції, він їм повідомив, що він військовослужбовець та їде виконувати наказ про евакуацію 300-х.
Захисник у судовому засіданні просив закрити провадження у справі у зв`язку із вчиненням ОСОБА_1 дій в стані крайньої необхідності.
Заслухавши пояснення захисника, дослідивши матеріали справи, слід зробити наступні висновки.
Відповідно до ст.129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.
Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан, зокрема, алкогольного сп`яніння.
Згідно п.2.9 а) ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Невиконання названого пункту Правил, у даному випадку, утворює склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.
Водночас, аналізуючи наведені обставини та даючи правову оцінку доводам захисника щодо вчинення ОСОБА_1 вказаного правопорушення у стані крайньої необхідності, суд виходить з наступного.
Так, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Керування транспортним засобом в стані алкогольного чи іншого сп`яніння є найбільш тяжким правопорушенням у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а водій у стані сп`яніння є загрозою для життя та здоров`я інших учасників дорожнього руху: водіїв, пішоходів, велосипедистів, а також і для самого себе та власності третіх осіб.
Відповідно до вимог ст.17 КУпАП, особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, не підлягає адміністративній відповідальності.
Відповідно до ст.18 КУпАП, не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.
Стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам. Якщо загроза охоронюваним інтересам може виникнути в майбутньому, діяння не може вважатися таким, що вчинено у стані крайньої необхідності.
Однією з найважливіших умов визначення стану крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам.
Інститут крайньої необхідності покликаний сприяти підвищенню соціальної активності учасників суспільних відносин, є гарантією правового захисту людини, що бере участь у запобіганні шкоди правам громадян, інтересам держави й суспільства.
Положеннями КУпАП передбачено можливість звільнення від адміністративної відповідальності у випадках, коли вчинені дії, які мають ознаки правопорушення і за які КУпАП передбачена відповідальність, вчинені у стані крайньої необхідності.
Згідно довідки в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 (з місцем дислокації ОСОБА_2 ) ОСОБА_3 від 23.01.2026 солдат ОСОБА_1 20.01.2026 о 23.15 хв. був викликаний на службу для виконання невідкладних бойових завдань – евакуація поранених (а.с. 24).
Згідно довідки в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 (з місцем дислокації ОСОБА_2 ) ОСОБА_4 від 08.02.2026 інспектор прикордонної служби 2 категорії – водій першої групи інспекторів прикордонної служби третього відділення інспекторів прикордонної служби солдат ОСОБА_1 на вказаній посаді знаходиться з 12.08.2023 по теперішній час (а.с. 23).
Згідно витягу з журналу бойових дій ІНФОРМАЦІЯ_3 (з місцем дислокації Угроїди) ІНФОРМАЦІЯ_4 (з місцем дислокації Краснопілля) №142 (гриф) від 01.02.2026 солдат ОСОБА_5 у складі екіпажу бойових машин залучався до виконання бойових (спеціальних) завдань з 00.00 год. 21.01.2026 по 24.00 год. 22.01.2026 (а.с. 52, 53).
Згідно пояснень свідка ОСОБА_6 , наданих у судовому засіданні 30.09.2026, він був в.о. начальника застави станом на 20.01.2026. У той день він викликав (це був усний наказ) солдата ОСОБА_1 для евакуації поранених. 
Дослідивши обставини справи, суддя дійшов висновку про те, що у даному випадку ОСОБА_1 , виконуючи наказ з метою евакуації поранених, діяв у стані крайньої необхідності, оскільки виконання цього наказу було невідкладним, отже вчинене ним порушення є менш значним, ніж відвернена шкода.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю при вчиненні дії особою у стані крайньої необхідності.
Керуючись ст. 18, 213, 221, 246-247, 265, 268, 283-284 КУпАП, суд
постановив:
Закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП у зв`язку у зв`язку з вчиненням ним цієї дії в стані крайньої необхідності.
Постанова може бути оскаржена протягом 10-денного строку до Сумського апеляційного суду через Зарічний районний суд м. Суми.

Суддя О.М. Ковтун