ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1212/26 Справа № 175/240/26 	  	Суддя у 1-й інстанції - Качаленко Є. В. Суддя у 2-й інстанції - Гришин Г. А.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

23 квітня 2026 року м. Кривий Ріг 

Суддя Дніпровського апеляційного суду Гришин Г.А. розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції за участю:
секретаря судового засідання   Примак Н.М.,
захисника особи, яку притягнуто до 
адміністративної відповідальності,  адвоката Копичка І.А.,
апеляційну скаргу адвоката Копичка І.А., подану в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову судді Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 25 лютого 2026 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, не працює, місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік; стягнуто судовий збір 665,60 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Обставини, встановлені судом 1-ї інстанції :

Постановою судді Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 25 лютого 2026 року встановлено, що 05.11.2025 р. о 23:51 по вул. Бєляєва, біля будинку №127 в м. Краматорськ водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Toyota Auris, днз НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкіри обличчя, виражене тремтіння пальців рук, та в порушення вимог п.2.5 Правил дорожнього руху відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, відповідальність за що передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги:

В апеляційній скарзі адвокат Копичко І.А. просить поновити строк на апеляційне оскарження. В обґрунтування клопотання зазначив, що вперше з апеляційною скаргою звернувся у встановлений законом 10-денний строк. Проте постановою Дніпровського апеляційного суду від 12 березня 2026 року повернуто апеляційну скаргу, оскільки не було надано необхідних документів, що підтверджують його повноваження на підписання та подання апеляційної скарги. Повторно звернувся з апеляційною скаргою 13 березня 2026 року, надавши відповідні документи.
В апеляційній скарзі просить скасувати постанову судді Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 25 лютого 2026року по справі №175/240/26. Провадження у справі відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування апеляційних вимог зазначив, що оскаржену постанову судді вважає незаконною та необґрунтованою.
Наголошує, що висновок суду першої інстанції про нібито доведену відмову ОСОБА_1 від проходження огляду саме у встановленому законом порядку не відповідає фактичним обставинам справи та матеріалам відеофіксації.
Так, матеріали справи містять відеозаписи з нагрудних камер поліцейських, на яких зафіксовано зупинку транспортного засобу, подальше спілкування з водієм, адміністративне затримання та доставлення ОСОБА_1 з місця зупинки до іншої локації — території поблизу адміністративної будівлі Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області. Проте, матеріали справи не містять факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду в медичному закладі. Більше того, така відмова об`єктивно не могла мати місця, оскільки сама пропозиція пройти такий огляд фактично не висловлювалась і не забезпечувалась.
Звертає увагу, що згідно відеозапису приблизно на 26 хвилині, поліцейський формулює пропозицію пройти огляд як огляд «на місці зупинки транспортного засобу», хоча на той момент особу вже було фактично доставлено з місця зупинки до іншої локації — до території біля адміністративної будівлі Краматорського РУП. Ця обставина безпосередньо свідчить про невідповідність реальних подій тій процедурі, яку закон пов`язує з належним проведенням огляду.
Зазначає, що суд 1-ї інстанції, визнаючи ОСОБА_1 винним, фактично ототожнив відмову від проходження огляду із застосуванням технічного засобу з відмовою від огляду у встановленому законом порядку. Проте це не одне й те саме.
Окремо звертає увагу, що посилання суду 1-ї інстанції на наявність у матеріалах справи направлення до закладу охорони здоров`я не може замінити собою належного доказу фактичного виконання процедури. Сам по собі документ про направлення не доводить, що особі реально запропонували пройти медичний огляд, роз`яснили таку можливість та забезпечили реалізацію відповідної процесуальної стадії.
Зауважує, що постанова суду 1-ї інстанції містить значний акцент на обставинах, які не є предметом доказування у даній категорії справ, зокрема на оцінках поведінки, емоційності ситуації, комендантській годині, напруженій обстановці та інших супутніх факторах. Такі обставини самі по собі не доводять ані факту перебування особи у стані сп`яніння, ані факту її відмови від проходження огляду у встановленому порядку.
Наголошує, що у справі відсутній належний і достатній доказовий комплекс, який би підтверджував, що ОСОБА_1 відмовився саме від проходження огляду у встановленому законом порядку. Встановлені відеозаписом обставини, навпаки, свідчать про істотне порушення процедури огляду на стан сп`яніння.

Позиції сторін в суді :

В судовому засіданні адвокат Копичко І.А. підтримав апеляційну скаргу, подану в інтересах ОСОБА_1 в повному обсязі, просив її задовольнити з підстав наведених в ній. Не заперечував проти розгляду справи за відсутності належним чином повідомленого ОСОБА_1 про день та час судового розгляду.

Висновки суду:

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги захисника з клопотанням про поновлення строку для звернення до суду з апеляційною скаргою, вислухавши пояснення захисника, апеляційний суд приходить до наступного висновку.
Апеляційним судом встановлено, що оскаржувана постанова винесена 25 лютого 2025 року. Як вбачається з матеріалів цієї справи вперше з апеляційною скаргою адвокат Копичко І.А. звернувся у передбачений законом 10-денний строк. Проте, постановою Дніпровського апеляційного суду від 12 березня 2026 року апеляційну скаргу йому було повернуто, оскільки адвокатом не було надано необхідних документів, які б підтверджували обсяг повноважень адвоката на складання та подання апеляційної скарги в інтересах ОСОБА_1 .
Повторно з апеляційною скаргою з необхідними документами, що підтверджують повноваження адвоката в апеляційній інстанції, адвокат звернувся через підсистему «Електронний суд» 13 березня 2026 року.
Повторне подання апеляційної скарги у стислий строк після її повернення з усуненням недоліків свідчить про належну та добросовісну процесуальну поведінку апелянта.
Тож, ураховуючи вимоги п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України стосовно забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання адвоката Копичка І.А. та поновлення строку на апеляційне оскарження, як такого, що пропущений з поважних причин.
На підставі ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.
Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
ОСОБА_1 визнано винним в тому, що він 05.11.2025 р. о 23:51 по вул. Бєляєва, біля будинку №127 в м. Краматорськ керував транспортним засобом «Toyota Auris», днз НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкіри обличчя, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР.
Відповідальність за порушення пункту 2.5 ПДР передбачена статтею 130 КУпАП.
Аналіз диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП вказує на те, що до відповідальності може бути притягнуто водія транспортного засобу у якого виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, і який відмовився від проходження огляду на стан такого сп`яніння у встановленому законом порядку.
Відповідно до ч. 1 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду встановлена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року.
Відповідно до п. 2 р. 1 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції»,затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 р. огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Згідно зі п.п. 3, 4 р. 1 Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. А ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.
Аналіз матеріалів даної справи свідчить, що суд 1-ї інстанції при її розгляді належним чином врахував зазначені вимоги закону та обґрунтовано прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Вимоги апеляційної скарги про необхідність закриття провадження за відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є безпідставними, а його вина підтверджується дослідженими як судом 1-ї інстанції, такі під час апеляційного розгляду доказами, а саме: протоколом серії АБА №093036 від 06.11.2025 р., матеріалами відеофіксації порушення, протоколом серії АА №127464 про адміністративне затримання від 06.11.2025 р., направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 06.11.2025 р., відповідно до якого огляд не проводився, оскільки ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, рапортом працівника поліції.
Апеляційний суд вважає вказані докази належними, допустимими, такими, що доповнюють одне одного та підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Беручи до уваги факт допустимості та належності зазначених доказів, апеляційний суд враховує положення ст. 251 КУпАП, відповідно до якої доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Розгляд та надання оцінки всім доказам та їх джерелам, в тому числі протоколу про адміністративне правопорушення, відеозаписам подій, що мали місце 09.09.2025 року за участю ОСОБА_2 , здійснюється під час розгляду судом питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Оцінювати з погляду допустимості можна лише докази, тобто фактичні дані, на підставі яких встановлюються наявність чи відсутність фактів та обставин, важливих для ухвалення рішення, а не саме по собі джерело доказів. На цьому наголосив Касаційний кримінальний суд у постанові від 11 липня 2023 року по справі №275/368/19.
Доводи сторони захисту, що працівниками поліції було порушено порядок огляду водія на встановлення стану сп`яніння вважаю необґрунтованими та такими, що спростовуються дослідженими доказами, наявними в матеріалах справи.
Як вбачається з оскарженої постанови судді 1-ї інстанції, такі доводи сторони захисту були предметом розгляду та їм надано повну та обґрунтовану оцінку суддею 1-ї інстанції, з якими погоджується і суд апеляційної інстанції
Так, з дослідженого відеозапису чітко зафіксовано, що на пропозицію поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння відповідно до встановленого порядку водій ОСОБА_1 відмовився. ОСОБА_1 та його знайомі чинили активний спротив працівникам поліції на місці зупинки, у зв`язку з чим поліцією здійснено затримання особи та доставлення до підрозділу поліції, де склали відповідні протоколи.
ОСОБА_1 мав явні ознаки алкогольного сп`яніння, про що працівником поліції йому було повідомлено (відеозапис, починаючи з 0:25:03), тому поліцейський мав всі підстави пред`явити вимогу водію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Проте ОСОБА_1 , відмовився виконувати законні вимоги поліцейського, що суперечить приписам п. 2.5 Правил дорожнього руху.
Будь-яких беззаперечних доказів, які б спростовували встановлені фактичні дані під час судового розгляду, зокрема факту керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 , стороною захисту надано не було. Тож, доводи апелянта щодо відсутності в матеріалах справи доказів факту керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 за обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення серії АБА №093036 від 06.11.2025 року, вважаю такими, що не підтверджуються матеріалами справи.
Зазначення працівником поліції в протоколі про адміністративне правопорушення, складеного стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, що водій відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку, включає в себе як огляд водія на місці зупинки транспортного засобу, так і проходження такого в закладі охорони здоров`я. Оскільки ОСОБА_1 категорично декілька разів відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку, суд апеляційної інстанції не вбачає в цьому порушення порядку проведення такого огляду працівниками поліції.
Будь-яких доказів оскарження дій співробітників поліції при складанні адміністративних матеріалів відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП суду надано не було. В установленому порядку водій ОСОБА_1 або його захисник дії працівників поліції не оскаржували. Під час апеляційного розгляду апелянтом доказів на підтвердження оскарження дій чи рішень працівників поліції за вказаних вище обставин також не надано.
Крім того, доводи апелянта про те, що працівниками поліції було порушено порядок огляду водія ОСОБА_1 , вважаю необґрунтованими. Так, з відеозапису вбачається, що під час спілкування з водієм ОСОБА_1 не надав документ, що посвідчує особу, поводив себе агресивно та зухвало, неодноразово голосно висловлювався нецензурною лайкою в бік працівників поліції, їх вимоги не виконував. ОСОБА_1 та його знайомі чинили активний спротив працівникам поліції, мав місце фізичний контакт між учасниками, штовханина. Зазначені обставини стали підставою для застосування працівниками поліції до ОСОБА_1 адміністративного затримання. Обстановка під час затримання порушника була напружена, пасажири автомобіля перешкоджали затриманню та з`ясування обставин правопорушення, тому для встановлення особи правопорушника, обставин вчинення адміністративного правопорушення, зокрема, проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння було здійснено виїзд з місця події до будівлі Краматорського РУП ГУНП у Донецькій області.
З відеозапису чітко встановлено, що на місці зупинки транспортного засобу на неодноразові вимоги поліцейського заспокоїтися, пред`явити документ, який посвідчує особу, ОСОБА_1 вимоги не виконує та їх ігнорує, чинить опір працівникові поліції, перешкоджає встановленню обставин для документування правопорушення.
Суддя 1-ї інстанції вірно врахував, зважаючи на встановленні обставини справи, що ОСОБА_1 о 23:51 під час дії комендантської години повинен був беззаперечно на законну вимогу поліцейського зупинити транспортний засіб, пред`явити для перевірки документи, що посвідчує особу та не чинити опір працівникам поліції.
Враховуючи зафіксовану відеозаписом агресивну поведінку ОСОБА_1 , який не мав наміру спілкуватися з працівниками поліції, відмовлявся надавати адекватні відповіді на запитання та пред`явити документи для встановлення особи, за наявності виявлених у водія ознак алкогольного сп`яніння, динамічність подій, працівники поліції вимушено здійснили виїзд з місця події для можливості проходження водієм огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку.
Доводи сторони захисту, що опис поведінки ОСОБА_1 в оскарженій постанові судді 1-ї інстанції ніяким чином не підтверджує або спростовує наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, вважаю необґрунтованими. Оскільки надання суддею оцінки поведінки ОСОБА_1 , що була зафіксована на відеозапис, підтверджує законність адміністративного затримання водія ОСОБА_1 для проходження ним огляду на встановлення стану алкогольного сп`яніння. 
Доводи апелянта, що огляд ОСОБА_1 було проведено не на місці зупинки транспортного засобу, також є необґрунтованими, оскільки такий огляд було здійснено внаслідок неадекватної поведінки як самого водія ОСОБА_1 , так і пасажирів транспортного засобу. Крім того, такі доводи були предметом розгляду суддею 1-ї інстанції, яким суддею надано повну та належну оцінку в оскарженому рішенні. З такими висновками судді 1-ї інстанції погоджується і суд апеляційної інстанції.
Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що закон вимагає відеофіксації обставин проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння або відмови від проходження такого огляду, а не фіксування факту керування особою транспортним засобом та причин такої зупинки транспортного засобу, як і складання адміністративного матеріалу, що може бути встановлено за допомогою інших доказів.
Доводи апелянта про те, що працівниками поліції було порушено порядок огляду водія ОСОБА_1 , оскільки не було запропоновано йому пройти такий огляд в закладі охорони здоров`я, вважаю необґрунтованими. Так, з відеозапису вбачається, що під час спілкування з водієм ОСОБА_1 поводив себе агресивно, висловлювався на адресу працівників поліції нецензурною лайкою. Водію було запропоновано пройти огляд на встановлення стану алкогольного сп`яніння. Проте, водій висловлював категоричну відмову від проходження такого огляду неодноразово.
Тож, доводи апеляційної скарги захисника про те, що працівниками поліції було порушено порядок огляду водія на встановлення стану алкогольного сп`яніння, апеляційний суд вважає необґрунтованими та погоджується з висновками суду 1-ї інстанції про те, що зі змісту відеозапису чітко вбачається, що поліцейським було дотримано встановлений порядок проведення огляду на стан сп`яніння, та дії працівників поліції відповідали вимогам, встановленим у ст. 266 КУпАП.
Так, під час апеляційного розгляду обставин, які б завадили ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в медичному закладі, тобто в установленому законом порядку, судом встановлено не було, та стороною захисту під час апеляційного розгляду не надано.
Доводи сторони захисту, що наявні в матеріалах справи докази є неналежними, вважаю необґрунтованими.
Протокол про адміністративне правопорушення та відеозаписи з нагрудних камер поліцейських не містять істотних розбіжностей, а інші матеріали справи в їх сукупності підтверджують фактичні обставини справи, а тому вірно покладені ці дані судом в основу прийнятого рішення.
Обставини правопорушення об`єктивно підтверджуються сукупністю зібраних по справі матеріалів.
Отже, ті докази, які покладені в основу оскарженої постанови, відповідають положенням ч. 1 ст. 251 КУпАП, тобто є належними, допустимими, достовірними, а в сукупності та їх взаємозв`язку були достатніми для прийняття рішення про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП та накладення йому адміністративного стягнення.
Під час апеляційного розгляду не було встановлено, що суддя 1-ї інстанції будь-яким чином спотворив чи перекрутив обставини події, що мала місце за участю ОСОБА_1 за викладених в протоколі про адміністративне правопорушення обставин, на чому наполягав захисник в своїй апеляційній скарзі.
Будь-яких беззаперечних доказів, які б спростовували встановлені фактичні дані під час судового розгляду, стороною захисту надано не було. Тож, законність вимоги працівників поліції до водія ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння обумовлена виявленням у цього водія транспортного засобу ознак алкогольного сп`яніння, що прямо передбачено ст. 266 КУпАП та вимогами п. 2.5 ПДР.
Таким чином, під час судового розгляду достовірно встановлено, що поліцейський виконав всі вимоги чинного законодавства і вжив всі можливі дії в межах закону, порушень з його боку встановлено не було, у свою чергу водій ОСОБА_1 не виконав свій обов`язок, передбачений п. 2.5 ПДР, не пройшов на вимогу поліцейського в установленому законом порядку огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.
Апеляційний суд вважає недоведеними доводи апелянта про те, що судом першої інстанції було допущено спрощений підхід при розгляді справи, оскільки оскаржена постанова судді 1-ї інстанції містить аналіз всіх наявних в матеріалах справи доказів, яким була надана повна та належна оцінка в оскарженій постанові. 
Враховуючи вищенаведені докази у їх сукупності, судом встановлено, що дослідженні під час судового розгляду докази повністю підтверджують ті обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, які викладені в адміністративному протоколі, складеному стосовно нього, і є безсумнівними доказами порушення ним п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Отже, місцевим судом зроблено обґрунтований висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.
Адміністративне стягнення накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч. 1 ст.130 КУпАП у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, відповідає положенням ст. ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення, є адекватним вчиненому і відповідає особі правопорушника.
Постанова суду 1-ї інстанції винесена з дотриманням вимог ст.ст. 283, 284 КУпАП, є законною та обґрунтованою, тому підстав для задоволення апеляційних вимог захисника та скасування постанови суду 1-ї інстанції та закриття провадження в справі за відсутності складу адміністративного правопорушення, немає.
На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, 

ПОСТАНОВИВ:

Поновити строк адвокату Копичку І.А. на апеляційне оскарження постанови судді Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 25 лютого 2026 року стосовно ОСОБА_1 .
Апеляційну скаргу адвоката Копичка І.А., подану в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Постанову судді Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 25 лютого 2026 року стосовно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Г.А. Гришин