Номер провадження: 22-з/813/206/26 
Справа № 509/2244/22
Доповідач Лозко Ю. П.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.06.2026 року м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого - Лозко Ю.П.,
суддів: Карташова О.Ю., Кострицького В.В.,
розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи
заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 
про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу
у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 05 лютого 2025 року та додаткове рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 25 лютого 2025 року
у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 поділ спільного майна, та усунення перешкод у користуванні майном»,

встановив:
Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 05 лютого 2025 року вказаний вище позов задоволено частково.
Визнано за ОСОБА_1 , право особистої власності на квартиру загальною площею 53,7 кв.м. та житловою площею 29,8 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна якої – 2200223251237; зареєстровано за відповідачем, ОСОБА_2 .
Визнано за ОСОБА_1 право особистої власності на речі, меблі, телевізор, холодильник, плиту, витяжку, які знаходяться у квартирі загальною площею 53,7 кв.м. та житловою площею 29,8 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Припинено право власності ОСОБА_2 на квартиру загальною площею 53,7 кв.м. та житловою площею 29,8 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна якої – 2200223251237.
Припинено право власності ОСОБА_2 на речі, меблі, телевізор, холодильник, плиту, витяжку, які знаходяться у квартирі загальною площею 53,7 кв.м. та житловою площею 29,8 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Визнано особисте право власності ОСОБА_2 , на квартиру загальною площею 32,3 кв.м. та житловою площею 14,9 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна якої – 517030751237 (свідоцтво про право власності від 02.12.2014 НОМЕР_1 зареєстровано за Позивачкою, ОСОБА_1 ).
Визнано особисте право власності ОСОБА_2 , на речі, меблі, телевізор, холодильник, плиту, витяжку, які знаходяться у квартирі загальною площею 32,3 кв.м. та житловою площею 14,9 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .
Припинено право власності ОСОБА_1 , на квартиру загальною площею 32,3 кв.м. та житловою площею 14,9 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна якої – 517030751237.
Припинено право власності ОСОБА_1 на речі, меблі, телевізор, холодильник, плиту, витяжку, які знаходяться у квартирі загальною площею 32,3 кв.м. та житловою площею 14,9 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .
Визнано особисте право власності ОСОБА_2 , на транспортний засіб марки «Toyota», комерційний опис (модель) «RAV4», ідентифікаційний номер транспортного засобу: НОМЕР_2 , рік випуску – 2013, реєстраційний номер – НОМЕР_3 .
Припинено право власності ОСОБА_1 на транспортний засіб марки «Toyota», комерційний опис (модель) «RAV4», ідентифікаційний номер транспортного засобу: НОМЕР_2 , рік випуску – 2013, реєстраційний номер – НОМЕР_3 .
Визнано право особистою власності ОСОБА_2 , на диски та літню резину транспортного засобу марки «Toyota», комерційний опис (модель) «RAV4», ідентифікаційний номер транспортного засобу: НОМЕР_2 , рік випуску – 2013.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію у різниці вартості майна у сумі 21630 грн.
Зобов`язано ОСОБА_2 , не перешкоджати в користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , квартирою загальної площею 53,7 кв.м., яка розташована за адресою – АДРЕСА_1 , право власності зареєстроване 20.10.2020 року, на відповідача, реєстраційний номер в реєстрі 2200223251237), зобов`язавши ОСОБА_2 надати комплект ключів ОСОБА_1 від вхідної двері зазначеної вище квартири.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , моральну шкоду у розмірі 10 000 гривень.
В задоволенні решти вимог відмовлено.
Додатковим рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 25 лютого 2025 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 11 111,76 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 50000 грн. Відмовлено у стягненні з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрат на правничу допомогу.
Постановою Одеського апеляційного суду від 24 березня 2026 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 03 лютого 2025 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди скасовано та ухвалено у цій частині нове судове рішення. Відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди. В іншій оскаржуваній частині рішення суду залишено без змін.
26 березня 2026 року , тобто у межах строку, встановленого ст. 141 ЦПК України, ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Артем`єва К.М., звернулась до суду із заявою у якій просить про розподіл понесених нею судових витрат, на професійну правничу допомогу під час апеляційного перегляду справи у розмірі 18 000 грн.
Заява обґрунтована тим, що протягом апеляційного перегляду цієї справи, позивачкою було понесено витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 18 000 грн, про стягнення яких нею заявлялось у відзиві на апеляційну скаргу, на підтвердження розміру цих витрат до заяви додано належним чином завірені копії: договору (витягу) про надання професійної правничої допомоги №04 від 26.01.2023 року; додатку до вказаного договору від 20.03.2025 року; Акт виконаних робіт від 26.03.2026 року.
27 березня 2026 року , тобто у межах строку, встановленого ст. 141 ЦПК України, ОСОБА_2 , від імені якого діє адвокат Лошадкіна В.О., звернулась до суду із заявою у якій просить про розподіл понесених нею судових витрат, на професійну правничу допомогу під час апеляційного перегляду справи у розмірі 51 000 грн.
Заява обґрунтована тим, що протягом апеляційного перегляду цієї справи, відповідачем (скаржником) було понесено витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 51 000 грн, про стягнення яких нею заявлялось у апеляційній скарзі, на підтвердження розміру цих витрат до заяви додано належним чином завірені копії: рахунку на оплату №25/03-1 від 25.03.2026 року; Додаткову угоду до договору №26/809/2024 про надання правової допомоги від 26.09.2024 року; Акт №2 про надання правової допомоги згідно вказаного Договору.
01 травня та 01 червня2026 року ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Артем`єва К.М., подала до апеляційного суду заперечення на заяву ОСОБА_2 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, у якій зазначила про несвоєчасне подання відповідних доказів понесених судових витрат апеляційному суду, неналежне направлення відповідної заяви позивачці та те, що заявлені відповідачем (скаржником) витрати, а саме у сумі 51 000 гривень є завищеними, виходячи з ринковими цінами на дані послуги, складності справи та лише часткового задоволення апеляційної скарги.
16 травня 2026 року ОСОБА_2 , від імені якого діє адвокат Лошадкіна В.О., подав до апеляційного суду заперечення вказану вище заяву позивачки у якій зазначив, що попри протилежні доводи позивачки заява відповідача про стягнення витрат на правничу допомогу була направлена стороні позивачки на їх електронні пошти, а також була отримана представником позивачки у Електронному суді. Представник відповідача – адвокат Лошадкіна В.О. наполягає, що нею було надано належні, допустимі та достатні докази, які вимагаються на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу. Також представник відповідача зазначила, що попри твердження позивачки щодо задоволення апеляційної скарги лише у частині моральної шкоди, апеляційну скаргу відповідача задоволено на 30%. Доводи ж позивачки щодо завищенності заявлених відповідачем судових витрат представник ОСОБА_2 – адвокат Лошадкіна В.О. вважає необґрунтованими.
16 травня 2026 року ОСОБА_2 , від імені якого діє адвокат Лошадкіна В.О., подав до апеляційного суду заперечення на заяву ОСОБА_1 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, у якій звертає увагу на ненадання позивачкою Договору надання професійної правничої допомоги №04 від 26.01.2023 року, попри посилання на такий, зокрема, у акті виконаних робіт №3 від 26 січня 2023 року. Також представник відповідача звертає увагу, на те, що попри зазначене у вказаному Акту, адвокат Артем`єва К.М. не з`являлася у судові засідання до Одеського апеляційного суду. Також з наданого адвокатом Артем`євою К.М. акта виконаних робіт №3 від 26 січня 2023 року не вбачається, за що саме встановлено гонорар 15 000 грн. При цьому вказаний позивачкою розмір витрат не відповідає критеріям розумності.
01 червня 
Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи (ч.3 ст. 270 ЦПК України).
Зважаючи на те, що судом вирішується питання лише (виключно) про судові справи, тому з огляду на положення ч.3 ст. 270 ЦПК України, тому додаткове рішення ухвалюється без повідомлення учасників справи.
Заслухавши суддю — доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає є підстави для часткового задоволення вказаних вище заяв, з огляду на таке.
Вирішуючи питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу у цій справі, апеляційний суд виходить з такого.
Постановою Одеського апеляційного суду від 24 березня 2026 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 05 лютого 2025 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди скасовано та ухвалено у цій частині нове судове рішення. Відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди. В іншій оскаржуваній частині рішення суду залишено без змін.
Тобто вказаним судовим рішенням зменшено загальний обсяг задоволених позовних вимог на 0,29%.
Отже, зважаючи на те, що за наслідками апеляційного перегляду справи, апеляційний суд дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду 05 лютого 2025 року, у вказаній вище частині, що загалом становить 0,29%, водночас апеляційним судом не вирішено питання стосовно розподілу понесених сторонами судових витрат, які заявляли про це у перших заявах по суті у апеляційному суді,щодо розміру яких суду надано відповідні докази, із дотриманням визначеного ч.8 ст. 141 ЦПК України строку, колегія суддів вважає є підстави для розподілу вказаних витрат між сторонами, відповідно до п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України.
У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно із ч. 1, ч.13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Пунктом 3 ч.2 ст. 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Частина перша статті 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої цієї статті).
Відповідно до частини першої статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.
Представником у суді може бути адвокат або законний представник (частина перша статті 60 ЦПК України).
Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", про що зазначено в частині четвертій статті 62 ЦПК України.
Відповідно до статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).
Згідно зі статтею 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України).
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України); 3) розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України).
Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч.5 ст. 137 ЦПК України).
Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України).
Аналізуючи дійсність та необхідність, а також обґрунтованість розміру витрат на правничу допомогу, надану адвокатами Артем`євою К.М. та Лошадкіною В.О. на стадії апеляційного перегляду справи, колегія суддів враховує таке.
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не має права втручатися у ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2021 року у справі №910/12876/19).
Під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд:
- має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині четвертій статті 137 ЦПК України (а саме співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони (подібні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 липня 2023 року у справі N 911/3312/21);
- з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені у частинах третій-п`ятій, дев`ятій статті 141 ЦПК України (а саме: пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення або заявлення неспівмірно нижчої суми судових витрат, порівняно з попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами) (близькі за змістом висновки сформульовані у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року N 922/1964/21).
Подібні висновки викладено також у постановах Верховного Суду від 20 лютого 2024 року у справі N 910/615/14 (N 910/5042/22), від 26 вересня 2024 року у справі N 910/11903/23, від 25 січня 2025 року у справі № 369/849/18.
Отже, у разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. Натомість під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені у частині третій статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу, або ж присудити такі витрати частково (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2024 року у справі N 686/5757/23, провадження N 14-50цс24).
Суд керується тим, що подання доказів на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування судом таких витрат у зазначеному розмірі з іншої сторони, оскільки цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критеріям реальності адвокатських витрат (їхньої дійсності й потрібності) та розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи.
Подібні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2024 року у справі N 686/5757/23, провадження N 14-50цс24.
Отже, суд з власної ініціативи перевіряє, чи є судові витрати, зокрема, неминучими, реальними, розумними, пов`язаними з розглядом справи, фактично понесеними, пропорційними.
Так, щодо клопотання ОСОБА_2 , від імені якого діє адвокат Лошадкіна В.О., про стягнення понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу, апеляційний суд виходить з такого.
Згідно Акту про надання послуг № 2, від 25.03.2026 року АО «КПД Консалтинг» надало, а ОСОБА_2 прийняв такі послуги: 
Ознайомлення із судовими рішеннями Овідіопольського районного суду Одеської області 03.02.2025 та від 25.02.2025 у справі №509/2244/22, підготовка та подання апеляційної скарги на ці рішення - 25 000 грн,
Представництво інтересів КЛІЄНТА в рамках справи №509/2244/22 під час судового засідання, що відбулось 24.02.2026 - 10 000 грн, 
Представництво інтересів КЛІЄНТА в рамках справи №509/2244/22 під час судового засідання, що відбулось 24.03.2026 - 10 000 грн, 
Підготовка та подання до Овідіопольського районного суду Одеської області в рамках справи №509/2244/22 клопотання про стягнення судових витрат про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу - 6 000 грн. 
Розмір виплати АДВОКАТСЬКОМУ ОБ`ЄДНАННЮ становить - 51 000 грн, у тому числі: одна - розмір винагороди (гонорару) за надання правової допомоги - 51 000 грн, - розмір фактичних витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, що підлягають відшкодуванню - 00,00 грн.
При визначенні суми відшкодування суд має враховувати критерій реальності витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерій розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Такі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна та інші проти України" (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (аналогічна правова позиція викладена Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у додаткових постановах від 20 травня 2019 року у справі №916/2102/17, від 25 червня 2019 року у справі № 909/371/18, у постановах від 05 червня 2019 року у справі №922/928/18, від 30 липня 2019 року у справі № 911/739/15 та від 01 серпня 2019 року у справі №915/237/18).
Згідно правової позиції Великої Палати у справі № 910/12876/19, в рамках якої, Верховний Суд визначив в якості належних та допустимих доказів розміру витрат на правничу допомогу, зокрема, умови договору про надання послуг (погодинні ставки працівників адвокатського об`єднання відповідно до займаної посади та максимально можливі суми витрат, які може понести клієнт, за розгляд справи адвокатським об`єднанням в кожній з 3-ох інстанцій); · витрачений час на певний вид робіт (підготовка додаткових пояснень, підготовка до судових засідань, аналіз матеріалів судової справи, тощо); ·докази, надані відповідачем на підтвердження реальності витрат (протокол наданих послуг, акт надання послуг, рахунок на оплату, копія платіжного доручення).
Так, оцінюючи співмірність розміру витрат на правничу допомогу, заявлених ОСОБА_2 , від імені якого діє адвокат Лошадкіна В.О., з урахуванням заяви ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Артем`єва К.М., про їх завищений розмір, із складністю справи, апеляційний суд ураховує участь адвоката Лошадкіної В.О., як представника відповідача ОСОБА_2 у суді першої інстанції, складання та подання нею до суду першої інстанції заяв та клопотань, а отже обізнаність із матеріалами справи та поданими сторонами доказами, законодавством, яким врегульовуються спірні правовідносини та судовою практикою, що, поза сумнівом, істотно впливає на обсяг зусиль адвоката та необхідний час для складення апеляційної скарги.
Крім того, апеляційний суд вважає неспівмірним та таким, що не відповідає загальним засадам розумності визначений у Акті про надання послуг № 2, від 25.03.2026 року гонорар за представництво інтересів ОСОБА_2 в межах справи №509/2244/22 під час судових засідань у розумі 10 000 грн за одне засідання. Апеляцйіний суд звертає увагу, що адвокат Лошадкіна В.О. приймала участь у вказаних у Акті засіданнях в режимі відеоконференцзв`язку із апеляційним судом, що не потребувало від представника витрат часу та зусиль на прибуття у судове засідання.
Також безпідставним є включення у вказаний Акт такого виду робіт, як «Підготовка та подання до Овідіопольського районного суду Одеської області в рамках справи №509/2244/22 клопотання про стягнення судових витрат про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу», оскільки для відшкодування відповідачу понесених витрат на правничу допомогу необхідним було надання доказів факту понесення таких витрат та їх розміру, складання адвокатом Лошадкіною В.О. окремого клопотання про стягнення судових витрат, ураховуючи положення ч.2 ст. 137 та п.2 ч.5 ст. 265 ЦПК України не є необхідним, а відтак не відповідає критерію неминучими, а отже не підлягають компенсації за рахунок позивачки.
Ураховуючи те, що підготовка та подання апеляційної скарги на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області 03.02.2025 та від 25.02.2025 у справі №509/2244/22 та представництво інтересів ОСОБА_2 в рамках справи №509/2244/22 під час судових засідань, не вимагали значного обсягу аналітичної й технічної роботи, приймаючи до уваги співмірність складності справи та наданих адвокатом обсягом послуг, виходячи із принципу співмірності, апеляційний суд доходить висновку, що заявлені стороною відповідача (скаржника) витрати на суму 51 000 грн за надання вказаних послуг, є необґрунтовано завищеним, не відповідають критерію реальності таких витрат та розумності їх розміру, отже підлягає зменшенню до 7 000 грн, із яких 5 000 грн – підготовка та подання апеляційної скарги на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області 03.02.2025 та від 25.02.2025 у справі №509/2244/22; 1 000+1 000 грн - представництво інтересів ОСОБА_2 у справі №509/2244/22 під час судових засідань (двічі).
Колегія суддів зауважує, що стягнення витрат на професійну правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (постанова Верховного Суду від 24 січня 2022 року у справі №911/2737/17).
Стягнення ж вказаних вище витрат за надану ОСОБА_2 правову (професійну правничу) допомогу адвокатом Лошадкіною В.О. у повному розмірі, який заявлений скаржником, з огляду на встановлені вище обставини, колегія суддів вважає матиме надмірний характер.
Також, на підставі положень п.3 ч.2 ст. 141 ЦПК України вказаний розмір понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу необхідно зменшити, пропорційно до задоволених вимог апеляційної скарги.
Так, апеляційний суд виснує про хибність зауважень адвоката Лошадкіної В.О. про те, що подана ОСОБА_2 апеляційна скарга була задоволена на 30%, звертаючи увагу, що у прохальній частині апеляційної скарги відповідач просив:
1. скасувати рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 03.02.2025 у справі № 509/2244/22 в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про 
- визнання за ОСОБА_1 права особистої власності на речі, меблі, телевізор, холодильник, плиту, витяжку, які знаходяться у квартирі загальною площею 53,7 кв.м. та житловою площею 29,8 кв. м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , припинення права власності на такі ОСОБА_2 ; 
- визнання особистого права власності ОСОБА_2 на речі, меблі, телевізор, холодильник, плиту, витяжку, які знаходяться у квартирі загальною площею 32,3 кв.м. та житловою площею 14,9 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , припинення право власності на такі ОСОБА_1 ;
- стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсації у різниці вартості майна у сумі 21630 грн
- зобов`язання ОСОБА_2 не перешкоджати в користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_3 квартирою загальної площею 53,7 кв.м., яка розташована за адресою – АДРЕСА_1 ,;
- стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_3 моральної шкоди у розмірі 10 000 грн;
2. відмовити у стягненні з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судових витрат на правничу допомогу у розмірі 50 000 грн;
3. стягнути з ОСОБА_1 користь ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу у загальному розмірі 112 000 грн та витрати, пов`язані з оплатою звітів про незалежну оцінку вартості майна, які були необхідні для розгляду цій справи у розмірі 21 900 грн. 
При цьому постановою Одеського апеляційного суду від 24 березня 2026 року було задоволено вимоги апеляційної скарги лише щодо скасування рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 03.02.2025 у справі № 509/2244/22 у частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_3 моральної шкоди у розмірі 10 000 грн, а також було частково зменшено судові витрати стягнуті з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 – на 14 000 грн (а не як просив скаржник на 50 000), та частково задоволено вимоги про компенсацію відповідачу за рахунок позивачки понесені ним витрати на правничу допомогу - 8 275 грн (а не 112 000 грн, як було заявлено ОСОБА_2 ) та витрати пов`язані з оплатою звітів про незалежну оцінку вартості майна – 690 грн (а не як просив скаржник 21 900 грн).
Ураховуючи викладене, апеляційний суд виснує, що вимоги апеляційної скарги ОСОБА_2 було задоволено лише на 3,5% від загального обсягу вимог.
Тож, з урахуванням положень п.3 ч.2 ст. 141 ЦПК України, заявлений адвокатом Лошадкіною О.В. розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає зменшенню з 51000 грн до 245 грн (7000*3,5%).
Водночас, апеляційний суд відхиляє зауваження адвоката Артем`євої К.М. про неналежне направлення стороні позивачки заяви представника відповідача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, оскільки як убачається з матеріалів справи та слушно зауважено адвокатом Лошадкіною В.О. представник позивачки отримала відповідну заяву із додатками у Електронному суді, а також подала суду ґрунтовні заперечення на заяву ОСОБА_2 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.
Пропорційно до задоволених вимог апеляційної скарги скаржнику ОСОБА_2 підлягає компенсації за рахунок позивачки ОСОБА_1 і сплачений судовий збір, а саме у розмірі 180,45 грн (5155,65*3,5%).
Щодо клопотання ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Артем`єва К.М., про стягнення понесених позивачкою витрат на професійну правничу допомогу, апеляційний суд виходить з такого.
Договором №04 (витяг) від 26.01.23р. про надання правової допомоги, укладеним між Адвокатом Артем`євою К.М. та ОСОБА_1 , сторони погодили, що Клієнт доручає, а Адвокат бере на себе зобов`язання, яке надалі іменується Доручення, під час строку дії цього Договору здійснити складання процесуальних документів, та представництво (представити) Клієнта у судах України стосовно позовної заяви про поділ майна подружжя (справа № 509/2244/22) 
Гонорар Адвоката погоджується за взаємною угодою сторін та оформляється актом виконаної роботи до цього Договору (п. 4.2.).
У Додатку №5 до Договору № 04 від 26.01.2023р. про надання правничої допомоги м. Чорноморськ 20.03.2025р. сторони погодили виплату фіксованої суми гонорару (винагороди) за надання Адвокатом правничої допомоги вказаної в Договорі і визначеної Дорученням по справі № 509/2244/22, а саме складання відзиву на апеляційну скаргу та представництво інтересів у суді другої інстанції, у розмірі 15000 грн. (п`ятнадцять тисяч гривень). А також клієнт здійснює оплату за прибуття адвоката на судове засідання, у разі призначення слухання справи у загальному порядку у розмірі 3000 грн за одне засідання суду. Додаткові витрати, які можуть виникнути у процесі надання правової допомоги обговорюються сторонами додатково та заздалегідь.
Згідно Акту виконаних робіт від 26.03.2026 року: Виконавець виконав для Замовника роботи за договором про надання правової допомоги № 4 від 26.01.23р., та Додатку № 5 від 20.03.2025р. до Договору № 04 від 26.01.2023р. а саме: 
1. Вступ у справу у апеляційній інстанції та ознайомлення з апеляційною скаргою по справі №509/2244/22 (3 години) 
2. Складання відзиву на апеляційну скаргу (10 год) 
3. Представництво інтересів на засіданні суду 24.02.2026р. с 15:00 год до 15:46 год. а Замовник прийняв виконані Виконавцем роботи. 
Гонорар за договором про надання правової допомоги № 4 від 26.01.23р., та Додатку № 5 від 20.03.2025р. до Договору № 04 від 26.01.2023р. становить - 15000 грн , без ПДВ та за прибуття адвоката на судове засідання, становить - 3000 грн за одне засідання суду. 
Апеляцій суд зауважує, що відповідно до ст.19 закону №5076-VI видами адвокатської діяльності є: надання правової інформації, консультацій та роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; захист прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування в кримінальному провадженні, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію), а також особи, яка притягається до адмінвідповідальності під час розгляду справи про адмінправопорушення; надання правової допомоги свідку в кримінальному провадженні; представництво інтересів потерпілого під час розгляду справи про адмінправопорушення, прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача в кримінальному провадженні; представництво інтересів фіз- і юросіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших держорганах, перед фіз- та юрособами; представництво інтересів фіз- і юросіб, держави, органів держвлади, органів місцевого самоврядування в іноземних, міжнародних судових органах, якщо іншого не встановлено законодавством іноземних держав, статутними документами міжнародних судових органів та інших міжнародних організацій або міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана ВРУ; надання правової допомоги під час виконання та відбування кримінальних покарань.
Отже «прибуття у судове засідання» не можуть бути віднесені до жодного з видів правничої допомоги, які передбачені в ст.ст.1, 19 Закону №5076-VI, а тому витрати на здійснення вказаних видів робіт не можуть бути відшкодовані як витрати на професійну правничу допомогу.
Також апеляційний суд погоджується із зауваженнями ОСОБА_2 , від імені якого діє адвокат Лошадкіна В.О., про те, що вказаний позивачкою розмір витрат не відповідає критеріям розумності.
Апеляційний суд ураховує, що адвокат Артем`єва К.М. приймала участь у розгляді цієї справи у суді першої інстанції, як представник позивачки Бобошко Н.М., а отже була обізнана із обставинами та, матеріалами справи, поданими сторонами доказами, законодавством, яким врегульовуються спірні правовідносини та судовою практикою, що, поза сумнівом, істотно впливає на обсяг зусиль адвоката та необхідний час для складення відзиву на апеляційну скарги.
Водночас безпідставними є зауваження представника відповідача , як на підставу для відмови у задоволенні клопотання позивачки, про те, що з наданого адвокатом Артем`євою К.М. акта виконаних робіт №3 від 26 січня 2023 року не вбачається, за що саме встановлено гонорар 15 000 грн, зважаючи на передбачену чинним законодавством погодження сторонами при укладенні договорів про надання професійної правничої допомоги фіксованого розміру гонорару, без прив`язки до окремих видів робіт та витрат часу.
Крім того, з матеріалів справи убачається, що адвокат Артем`єва К.М. приймала участь у розгляді апеляційної скарги ОСОБА_2 у режимі відео конференції, що не потребувало від адвоката значних витрат часу.
Ураховуючи викладене та приймаючи до уваги співмірність складності справи та наданих адвокатом обсягом послуг, виходячи із принципу співмірності, апеляційний суд доходить висновку, що заявлені стороною позивачки судові витрати на суму 18 000 грн за надання вказаних послуг, є необґрунтовано завищеним, не відповідають критерію реальності таких витрат та розумності їх розміру, отже підлягають  зменшенню до 7 000 грн, із яких 5 000 грн – підготовка та подання відзиву на апеляційну скаргу на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області 03.02.2025 та від 25.02.2025 у справі №509/2244/22; 1 000+1 000 грн - представництво інтересів ОСОБА_1 у справі №509/2244/22 під час судових засідань (двічі).
Отже оскільки у вимогах апеляційної скарги ОСОБА_2 було відмовлено на 96,5% від загального обсягу вимог, з урахуванням положень п.3 ч.2 ст. 141 ЦПК України, заявлений адвокатом Артем`євої К.М. розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає зменшенню з 18 000 грн до 6 755 грн (7000*96,5%).
Керуючись ст.ст. 141, 270, 381 ЦПК України

постановив:
Заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_5 ) судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 245 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_4 ) судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 755 грн.
Додаткова постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий         Ю.П.Лозко

Судді          О.Ю. Карташов

В.В. Кострицький