Справа № 175/17895/25
Провадження № 2/175/3752/25
РІШЕННЯ 
Іменем України
"01" червня 2026 р. с-ще Слобожанське

Дніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Журавель Т.С., за участю секретаря судового засідання Гусєвої К.В., представника позивача – Чумакової О.І., представника відповідача – Швець А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Управляюча компанія "Ладіс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Управляюча компанія "Ладіс" звернулося до Дніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в сумі 107756 грн. 54 коп.
В обґрунтування позовних вимог вказано, що 15.08.2018 року був укладений договір з управління будинком за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідач є власником нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , при цьому оплату за надані послуги не проводила, у зв`язку з чим утворилася заборгованість у розмірі 107756 грн. 54 коп.
Ухвалою судді Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 05.11.2026 року дану позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання.
15.12.2025 року представником відповідача було подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що між сторонами у письмовій формі не укладався договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком. Крім того, вказано, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження фактичного надання послуг, а саме, обґрунтованого розрахунку вартості кожної послуги, а також відповідності пред`явлених рахунків вимогам законодавства та умовам договору. На думку відповідача, надана позивачем довідка про наявність заборгованості сама по собі не підтверджує факту надання послуг, оскільки відсутні акти виконаних робіт чи інші первинні документи, які б підтверджували їх фактичне виконання. Крім того, представник відповідача посилається на недотримання позивачем строків позовної давності щодо заявленої до стягнення заборгованості.
Представником позивача було подано відповідь на відзив, в якій вказано, що діючим законодавством України не передбачено обов`язку усіх співвласників багатоквартирного будинку підписати договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком. Підписання такого договору від імені співвласників здійснюється уповноваженою ними особою. Крім того, вказано, що в період з 01.09.2018 року до 01.11.2023 року відповідач - жодного разу не зверталась до ТОВ «УК «Ладіс» з будь-якого питання, пов`язаного з надання послуги з управління багатоквартирним будинком. Заборгованість Відповідача утворилася з 01.09.2018 року по 01.11.2023 року та не була сплачена у повному обсязі. Крім того, представник позивача вказує, що строки позовної давності у даному випадку не були пропущені, оскільки їх перебіг продовжувався на період дії карантину, встановленого у зв`язку з поширенням COVID-19, а також на строк дії воєнного стану в Україні.
У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити.
Представник відповідача заперечувала проти задоволення позовних вимог та просила відмовити у їх задоволенні, посилаючись на їх недоведеність.
Заслухавши думку учасників справи, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.
15.08.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Ладіс» і співвласниками багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 було укладено Договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком.
Згідно п. 2 договору, послуга з управління полягає у забезпеченні управителем належних умов проживання і задоволення господарсько-побутових потреб мешканців будинку шляхом утримання і ремонту спільного майна будинку та його прибудинкової території, зокрема прибирання внутрішньо-будинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньо-будинкових систем, крім обслуговування внутрішньо-будинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку.
Пунктом 1 договору визначено, що співвласники зобов?язуються оплачувати Управителю послугу з управління згідно з вимогами законодавства та умовами цього договору.
Відповідно до п. 9 Розділу «Ціна та порядок оплати послуги з управління» договору, ціна послуги з управління становить 5,50 грн (в тому числі ПДВ або єдиний податок, якщо управитель є його платником) на місяць за 1 кв. метр загальної площі житлового або нежитлового приміщення у будинку, якщо інша розрахункова одиниця послуги не погоджена сторонами, та включає: витрати на утримання спільного майна багатоквартирного будинку, його поточний ремонт, на оплату послуг щодо енергопостачання спільного багатоквартирного будинку в розмірі 5,3432 грн. відповідно до розрахунку ціни складових послуги з управління багатоквартирного будинку (кошторис витрат), що міститься у додатку 1 до цього договору Винагороду Управителю в розмірі 0,1603 грн. на місяць. Кошторис витрат на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території будинком є невід?ємною частиною договору про надання послуг з управління багатоквартирним
Згідно п. 10 договору плата нараховується щомісяця управителем та вноситься співвласником не пізніше 25 числа місяця, наступного за розрахунковим.
Загальна площа нежитлового приміщення по АДРЕСА_1 складає 316 м2, тобто щомісячна вартість послуги з управління за договором складає: 316 м2 х 5,50 грн. = 1738 грн.
Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №442763987, ОСОБА_1 є власником нежитлового приміщення загальною площею 316 кв.м.
Згідно довідки про заборгованість, за період з 01 вересня 2018 року по 01 жовтня 2023 року, оплата за надані послуги з управління багатоквартирним будинком за договором не проводилася, внаслідок чого утворилася заборгованість у сумі 107756 грн. 
Вирішуючи спір по суті, суд виходив з наступного.
Згідно ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частиною 1 ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичайного ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Положеннями ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Так, згідно ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. 
Частиною 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що індивідуальний споживач зобов`язаний, зокрема, укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом, оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Відповідно до ст.ст. 7, 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавець зобов`язаний, зокрема, забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, у тому числі шляхом створення системи управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів, а споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Порядок оплати за житлово-комунальні послуги визначений у ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», а саме: споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором . Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.
Таким чином відповідач зобов`язаний здійснювати оплату наданих послуг, якщо він фактично користувався ними. 
При цьому, суд не бере до уваги доводи відповідача та його представника щодо відсутності укладеного у письмовій формі договору особисто з відповідачем, оскільки сама по собі відсутність письмового договору про надання житлово-комунальних послуг не є підставою для звільнення споживача від обов`язку оплати фактично наданих послуг у повному обсязі.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду, від 26 вересня 2018 року № 750/12850/16-ц, від 06.11.2019 року № 642/2858/16.
Згідно п. 6 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач має право, зокрема, на неоплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг.
Суд звертає увагу на те, що матеріалами справи підтверджується факт надання позивачем послуг з управління багатоквартирним будинком, якими відповідач користувалася, однак починаючи з вересня 2018 року по жовтень 2023 року оплата за надані послуги останньою не здійснювалася.
На підставі викладеного, суд доходить висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог та необхідність їх задоволення. 
При цьому, враховуючи наявність правових підстав для задоволення позовних вимог, суд бере до уваги звернення відповідача про застосування строків позовної давності та звертає увагу на наступне.
Позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України).
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).
Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 ЦК України).
Позивач просить стягнути суму заборгованості, нараховану за період з вересня 2018 року по жовтень 2023 року включно, звернувшись із відповідним позовом до суду 29.09.2025 року.
Так, постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12.03.2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався.
З урахуванням пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України та часу введення в Україні карантину у межах позовної давності знаходиться період з березня 2017 року. 
Таким чином, суд доходить висновку, що позивач звернувся до суду з даним позовом в межах встановленого строку позовної давності.
Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
На підставі викладеного, надавши оцінку кожному доказу, суд доходить висновку, що позовна заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. 
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, у відповідності до положень ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути солідарно з відповідачів судовий збір у розмірі 3028 грн.
Керуючись ст. ст. 19, 27, 83, 141, 175, 274-275, 354, 355 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Управляюча компанія "Ладіс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Ладіс» (ЄДРПОУ: 40872929, місцезнаходження: Донецька обл., м. Краматорськ, вул. Марії Заньковецької, буд. 17) заборгованість за послуги з управління багатоквартирним будинком за період з 01.09.2018 року по 01.10.2023 року у розмірі 107756 (сто сім тисяч сімсот п`ятдесят шість гривень) 54 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Ладіс» (код ЄДРПОУ: 40872929, місцезнаходження: Донецька обл., м. Краматорськ, вул. Марії Заньковецької, буд. 17) сплачений судовий збір у розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн.
Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т. С. Журавель