ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 травня 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 688/4177/25
Провадження № 22-ц/820/1258/26

Хмельницький апеляційний суд
в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Костенка А.М. (суддя-доповідач), Янчук Т.О., Ярмолюка О.І.,
розглянув у порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України цивільну справу № 688/4177/25 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана її представником – адвокатом Руденко Дмитром Володимировичем на рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 23 березня 2026 року у складі судді Стаднічук Н.Л. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Транс логістик», третя особа ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди.
Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд
в с т а н о в и в:
У вересні 2025 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з АТ «Страхова компанія «ІНГО» на її користь страхове відшкодування в сумі 6837,96 грн, пені в сумі 574,95 грн, інфляційних витрат в сумі 40,92 грн та 3% річних в сумі 55,64 грн, стягнути з ПП «Транс логістик» - різницю між фактичним розміром шкоди і сумою страхового відшкодування 41244,20 грн та 10000 моральної шкоди.
В обґрунтування позову зазначала, що 18 березня 2025 року о 17:45 по вул. 400-річчя Шепетівки в м. Шепетівці Хмельницької області мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «MAN TGM18.250» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та транспортного засобу «FORD MONDEO» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 , належним ОСОБА_1 . 
Постановою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 04.04.2025 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП. 
Відповідно до висновку судового експерта від 25.03.2025 № 383 вартість відновлювального ремонту транспортного засобу FORD станом на 19.03.2025 складає 92156,69 грн з ПДВ на складові частини та матеріали; вартість матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу FORD, станом на 19.03.2025 складає 44287,65 грн з ПДВ на складові частини та матеріали. 
Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на момент дорожньо-транспортної пригоди забезпечена у АТ «СК «ІНГО» на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 220299140 від 10.04.2024 року зі строком дії з 17.05.2024 по 16.05.2025, відповідно до якого сторонами встановлена франшиза в розмірі 1600 грн. 
Відповідальність АТ «СК «ІНГО» перед ОСОБА_1 щодо виплати відшкодування становить 42687,65 грн (44287,65-1600 (франшиза)).
Згідно з поясненнями ОСОБА_2 він працює водієм у ПП «Транс логістик» та на момент спричинення дорожньо-транспортної пригоди виконував свої трудові обов`язки. Враховуючи, що обов`язок щодо виплати з боку АТ «СК «ІНГО» не покриває фактичного розміру шкоди на відновлення пошкодженого транспортного засобу «FORD», ПП «Транс логістик» в загальному порядку має відшкодувати різницю між сумою страхового відшкодування та вартістю відновлювального ремонту. Оскільки вартість відновлювального ремонту транспортного засобу FORD у зв`язку з його пошкодженням з вини працівника ПП «Транс Логістик» ОСОБА_2 перевищує суму страхового відшкодування, обов`язок щодо відшкодування різниці між страховою виплатою та вартістю відновлювального ремонту покладається саме на юридичну особу, працівником якої завдано майнової шкоди та підлягає відшкодуванню на користь потерпілої. Різниця між страховою виплатою та вартістю відновлювального ремонту складає 49469,04 грн (92156,69 грн (вартість відновлювального ремонту) – 42687,65 грн (сума страхового відшкодування). При цьому, розмір матеріального збитку підтверджується Висновком судового експерта від 25.03.2025 № 383. Таким чином, ПП «Транс логістик» зобов`язане відшкодувати ОСОБА_1 матеріальну шкоду в сумі 41224,20 грн, що становить різницю між зобов`язанням АТ «СК «ІНГО» щодо виплати страхового відшкодування на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 220299140 від 10.04.2024 та вартістю відновлювального ремонту з вирахуванням податку на додану вартість.
Крім того, позивачка посилалася, що їй завдана моральна шкода, спричинена протиправною поведінкою ПП «Транс логістик», яка полягає у ігноруванні відповідальності щодо відшкодування завданої шкоди його працівником в добровільному порядку, що поклало на неї додаткове фізичне та моральне навантаження: пошук транспорту для вільного пересування її та її сім`ї з метою належного та своєчасного забезпечення своїх потреб, пошуку кваліфікованих осіб для захисту/відновлення її порушених прав, пошуку запчастин на транспортний засіб та кваліфікованих осіб для його відновлення, що призвело до душевних переживань та пошуку додаткових незапланованих фінансових витрат, тому розмір моральної шкоди оцінює в 10000 грн.
Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 22 грудня 2025 року позов ОСОБА_1 до АТ «Страхова компанія «ІНГО», Приватного підприємства «Транс логістик», третя особа ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди в частині позовної вимоги до АТ «Страхова компанія «ІНГО» про відшкодування майнової шкоди залишено без розгляду.
Рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 23 березня 2026 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ПП «Транс логістик» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 5000 грн, в задоволенні іншої частини позову відмовлено.
Стягнуто з ПП «Транс логістик» на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 102,95 грн та витрати на правову допомогу в сумі 595 грн.
ОСОБА_1 та її представник – адвокат Руденко Д.В. подали апеляційну скаргу, в якій просять скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Представник апелянта посилається на невідповідність висновків суду нормам діючого законодавства, адже відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Враховуючи, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 , на момент дорожньо-транспортної пригоди забезпечено у АТ «СК «ІНГО», на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів номер 220299140, укладений 10 квітня 2024 року, та набрав чинності 11 квітня 2024 року, правовідносини між сторонами по справі за вказаним договором ОСЦПВВНТЗ № 220299140 регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року, 05 травня 2025 року страховою компанією здійснено виплату страхового відшкодування у сумі 28 735,08 грн, при цьому АТ СК «Інго» не в повній мірі виконала своє зобов`язання за договором ОСЦПВВНТЗ № 220299140, оскільки товариство не доплачена сума страхового відшкодування в розмірі 6 837,96 гривень. Однак, 17 жовтня 2025 року, страхова компанія визнала позовні вимоги ОСОБА_1 та здійснила виплату на розрахунковий рахунок позивача, страхове відшкодування з розрахованим на нього суму штрафних санкцій у розмірі 7 509, 47 грн, тому позовну вимоги до АТ СК «Інго» залишено без рогляду на підставі відповідної заяви позивачки. 
При цьому, з винної сторони підлягає стягненню різниця між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування, оскільки виплачена сума страхового відшкодування не покрила всі витрати позивачки на ремонт автомобіля, однак суд відмовив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ПП «Транс логістик» в частині стягнення майнової шкоди завданої в дорожньо транспортної пригоди, з підстав здійснених висновків суду, що обов`язок з відшкодування майнової шкоди, завданої пошкодженням транспортного засобу в результаті дорожньо-транспортної пригоди, несе страхова компанія, а не ПП «Транс логістик». Представник апелянтки посилається, що такі висновки суду є невірним трактуванням судом норм матеріального права, ПП «Транс логістик» несе відповідальності за відшкодування майнової шкоди, завданої пошкодженням транспортного засобу в результаті дорожньо-транспортної пригоди та невідшкодування ним шкоди в добровільному порядку є неправомірним. Вказані порушення прав позивачки призвело до заподіяння їй моральної шкоди, яка має бути відшкодована в повному обсязі. 
ПП «Транс логістик» подало відзив на апеляційну скаргу, в якому вказає, що рішення суду є законним та обґрунтованим, як вірно встановлено судом, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 18.03.2025 з вини водія транспортного засобу MAN д. н. з. НОМЕР_3 , ОСОБА_1 було спричинено майнової шкоди в сумі 44287,65 грн в зв`язку з пошкодженням її автомобіля FORD MONDEO д. н. з. НОМЕР_2 . Відповідальність власника транспортного засобу MAN д. н. з. НОМЕР_3 , - ПП «Транс Логістик» на час дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в АТ «Страхова компанія «ІНГО» на підставі страхового поліса 220299140, яким передбачено ліміт страхового відшкодування у 160000 грн за вирахуванням франшизи 1600 грн. Страховиком здійснено страхове відшкодування ОСОБА_1 лише в сумі 36244,55 грн, що не покриває розміру завданої шкоди, але не перевищує страхової суми, визначеної договором страхування. Відтак, саме АТ «СК «ІНГО» є належним відповідачем у справі за позовами про відшкодування майнової шкоди. Оскільки позов пред`явлено позивачкою до неналежного відповідача, позовні вимоги задоволенню не підлягають. 
Крім того, на запит адвокат ПП «Транс Логістик» Денисенко В.М., який звернувся з адвокатським запитом до територіально сервісного центру МВС №6845 щодо надання всіх наявних документів щодо переходу автомобіля FORD MONDEO д.н.з НОМЕР_2 до іншого власника, було отримано відповідь від Територіального сервісного центру МВС № 6845, з якої вбачається, що ОСОБА_1 станом на 14.11.2025 року не є власником автомобіля FORD MONDEO д.н.з НОМЕР_2 . Також відповідно до відповіді територіального сервісного центру МВС № 6845 долучено договір купівлі-продажу транспортного засобу від 22.05.2025 року, де зазначено, що покупець не має претензій щодо технічних і якісних характеристик автомобіля. Отже, на момент продажу автомобіль FORD MONDEO д.н.з НОМЕР_2 , був повністю відремонтований, що суттєво впливає на можливий результат розгляду цієї справи. Крім того, позивачкою не надано належних доказів щодо вартості відновлювального ремонту автомобіля, тому що наданий Звіт судового експерта № 383 від 25.03.2025, який надала позивачка, не має жодного значення для вирішення даної справи, так як це лише попередній оціночний документ, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення ТЗ, а доказів фактичної суми ремонту суду не надано. 
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги частково з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення і ухвалення нового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи , порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником автомобіля марки FORD MONDEO д.н.з НОМЕР_4 .
Станом на березень 2025 року ОСОБА_2 перебував в трудових відносинах з ПП «Транс логістик».
17 березня 2025 року о 17 годині 45 хвилин ОСОБА_2 на відповідній правовій основі як працівник, керуючи транспортним засобом MAN д.н.з. НОМЕР_5 , що належить ПП «Транс логістик», по вул. 400-річчя Шепетівки в м. Шепетівка Хмельницької області, під час зустрічного роз`їзду не дотримався безпечного інтервалу та допустив зіткнення з автомобілем марки FORD MONDEO д.н.з НОМЕР_4 , якими на відповідній правовій основі керував водій ОСОБА_3 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п. 13.3 Правил дорожнього руху України.
Постановою Шепетівського міськрайонного суду від 14 квітня 2025 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850 грн. 
Згідно договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 17.05.2024 року, поліс № 220299140, цивільно-правова відповідальність власника автомобіля MAN д.н.з. НОМЕР_5 - Приватного підприємств «Транс логістик» була застрахована в Акціонерному товаристві «Страхова компанія «Інго», строк дії з договору з 17.05.2024 року по 16.05.2025 року, страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, 160 000 грн, франшиза 1600 грн.
За висновком транспортно-товарознавчої експертизи № 383 від 25 березня 2026 року, проведеної на замовлення позивача до подачі позову до суду, вартість відновлювального ремонту автомобіля FORD MONDEO д.н.з НОМЕР_4 , складає 92156,69 грн. з ПДВ на складові частини і матеріали, а вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу даного автомобіля складає 44287,65 з ПДВ на складові частини і матеріали.
05 травня 2025 року Акціонерне товариство «Страхова компанія «Інго» сплатило позивачу страхове відшкодування в сумі 28735,08 грн.
Позивач пред`явив до відповідачів: страхової компанії та ПП «Транс логістик» позовні вимог про відшкодування, завданої шкоди без урахування ПДВ на складові частини і матеріали, а до ПП «Транс логістик» без урахування розміру франишизи, не вказав, що здійснив ремонт автомобіля.
Після подачі позову АТ «Страхова компанія «Інго» доплатило позивачу страхове відшкодування з урахуванням пені , інфляційних втрат та 3% річних в сумі 7509,47 грн, з яких 6837,36 грн. безпосередньо страхове відшкодування. Таким чином страхова компанія сплатила позивачці страхове відшкодування в загальній сумі 35572,44 грн, тобто вартість відновлювального ремонт автомобіля з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, франшизи та без урахування ПДВ на складові частини і матеріали.
Вказані обставини підтверджується матеріалами справи.
Відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Ст. 1166 Цивільного кодексу України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. 
Згідно ч. 1 ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.
Нормами ст. ст. 1187, 1188 Цивільного кодексу України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. 
Тобто на підставі вказаних норм права відповідальність за шкоду несе безпосередньо боржник - особа, яка завдала шкоди. 
При цьому відповідно до відповідно до статті 1192 ЦК України така особа має відшкодувати завдані збитки у повному обсязі, розмір яких визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. 
Відповідно до ч.ч,1, 2, ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає, в тому числі, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.
За змістом ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Згідно п. 6 Розділу VI. ПРИКІНЦЕВІ ТА ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 3720-IX , який введений в дію з 1 січня 2025 року встановлено, що договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що укладені та набрали чинності до введення в дію цього Закону, продовжують діяти на умовах, що були чинними на день набрання чинності такими договорами.
В зв`язку з цим, оскільки договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 17.05.2024 року, поліс № 220299140, щодо автомобіля MAN д.н.з. НОМЕР_5 Приватне підприємство «Транс логістик» уклало з Акціонерним товариством «Страхова компанія «Інго» з 17.05.2024 до ведення в дію Закону № 3720-IX відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в даній справі регламентує Закон України від 01 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі – Закон № 1961-IV), який є спеціальним законом, що регулює правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чинний в редакції на час укладення договору страхування страхувальником.
В відповідно до норм ст.5 ЦК України це закон підлягає застосуванню при вирішенні даного спору. 
Згідно зі статтею 3 Закону №1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.
Відповідно до статті 5 вказаного Закону об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих унаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.
За нормами ст. 6 вказаного Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Згідно ч. 22.1 ст. 22 цього ж Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
За нормами ст. 29 цього ж Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.
За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Отже при відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Системний аналіз статті 22 ЦК України частини другої статті 1192, статті 1194 ЦК України дозволяє дійти висновку, що реальними збитками, які підлягають відшкодуванню є витрати, які особа має зробити для відновлення свого права, а саме вартість відновлювального ремонту без урахування зносу. Вартість відновлювального ремонту без урахування зносу - це ті збитки, які позивач мусить понести для відновлення свого порушеного права та втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а тому на користь позивача підлягає стягненню відшкодування саме вартість відновлювального ремонту без урахування зносу, а саме різниця між вартістю відновлювального ремонту без урахування зносу та виплаченим відшкодуванням.
Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду по справі № 757/54513/16 від 02.02.2022 року.
З урахуванням наведеного слід дійти висновку, що з винної особи підлягає стягненню різниця між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці.
Такі ж висновки зазначені в постановах Верховного Суду по справі № 645/3746/16 від 07.02.2019 року, № 727/2937/18 від 10.06.21 року, № 757/54513/16 від 02.02.2022 року, № 709/370/20 від 16.02.2022 року, №459/470/2021 від 09.11.2022 року, № 591/1861/22 від 12.07.2023 року, № 369/15321/20 від 02.04.2025 року.
Як встановлено судом за висновком транспортно-товарознавчої експертизи № 383 від 25 березня 2026 року вартість відновлювального ремонту автомобіля FORD MONDEO д.н.з НОМЕР_4 , складає 92156,69 грн. з ПДВ на складові частини і матеріали, а вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу даного автомобіля складає 44287,65 з ПДВ на складові частини і матеріали.
Позивач пред`явив до відповідачів: страхової компанії та ПП «Транс логістик» позовні вимог про відшкодування, завданої шкоди без урахування ПДВ на складові частини і матеріали, а до ПП «Транс логістик» без урахування розміру франшизи. 
АТ «Страхова компанія «Інго» сплатило позивачу страхове відшкодування в сумі страхове відшкодування в загальній сумі 35572,44 грн., тобто вартість відновлювального ремонт автомобіля з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, франшизи та без урахування ПДВ на складові частини і матеріали.
Таким чином різниця між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, складає 41244,2 грн, про що позивач зазначає в позовній заяві.
Вказаний розрахунок відповідачем жодним чином не спростовано.
Таким чином висновки суду першої інстанції, що ПП «Транс логістик» не є належним відповідачем за даними позовними вимогами, а весь розмір майнової шкоди має відшкодовувати страхова компанія є хибними, суперечать вищенаведеній практиці Верховного Суду та нормам цивільного законодавства по захисту прав потерпілої особи на повне відшкодування їй, завданих збитків.
З врахуванням викладеного рішення суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог до ПП «Транс логістик» про відшкодування майнової шкоди слід скасувати з підстав невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права з ухваленням нового судового рішення про стягнення з ПП «Транс логістик» на корись позивача 41224,2 грн.
Що стосується рішення суду в частині часткового задоволення вимог щодо відшкодування моральної шкоди, то колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про визначення такого розміру в сумі 5000 грн.
Так, визначаючи розмір моральної шкоди, прийнято до уваги, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 завдано моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку із пошкодженням належного їй майна, вона пережила емоційний стрес, хвилювалась, у неї порушився звичний ритм життя, що вимагало додаткових зусиль для організації свого життя, змушена був витрачати час та зусилля для відновлення свого майна, в тому числі і для відшкодування відповідної матеріальної компенсації від страховика та власника джерела підвищеної небезпеки.
За таких обставин, розмір моральної шкоди, завданої позивачу пошкодженням його майна у розмірі 5 000 грн відповідає вимогам розумності та справедливості.
Доводи апеляційної скарги жодним такі висновки не спростовують і в апеляційній скарзі не наведено переконливих аргументів і доказів, що позовні вимог про відшкодування моральної шкоди підлягають задоволенню в повному обсязі.
Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд враховує положення ст.141 ЦПК України, згідно якої судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позов до ПП «Транс логістик» заявлено з ціною 51224,2 грн., а задоволенню підлягає на суму 46224,2 грн, тобто на 90,2 % (46224,2 х100/51224,2 ).
За таких обставин з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір за подання позову в сумі 1092,5 грн (1211,20 грн х 90,2%), за подання апеляційної скарги 1311 грн. (1453,44 х 90,2%).
Частинами першою-п`ятою статті 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Як вбачається із матеріалів справи, інтереси позивача в суді першої та апеляційної інстанцій представляв адвокат Руденко ДВ., що діяв на підставі договору про надання правової допомоги № 19/03-25 від 19.03.2025 року, Додаткової угоди до нього, ордеру серії №1166820 від від 01 травня 2025 року та Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.
Згідно наданого розрахунку наданих адвокатом послуг в суді першої інстанції вартість таких послуг складає 33 000 грн.
Судом першої інстанції зроблено висновок, що, зазначений адвокатом Руденком Д.В. розмір витрат на правову допомогу в сумі 33000 грн, є завищеним, не підтверджений актом прийняття-передачі виконаних робіт та не відповідає складності справи та виконаних адвокатом робіт, а тому суд зменшив такі витрати на правову допомогу та визначив розмір цих витрат в сумі 7000 грн, що буде розумним, справедливим та співмірним із складністю справи.
Апелянтом в апеляційній скарзі жодних аргументів щодо неогрунтованості таких висновків суду першої інстанції не наведено, а тому апеляційний суд погоджується, що розмір витрат на правову допомогу в суді першої інстанції складає 7000 грн.
Враховуючи часткове задоволення позову з відповідача підлягають стягненню витрати на правову допомогу в сумі 6314 грн (7000 грн х 90,2%).
Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана її преставником – адвокатом Руденком Дмитром Володимировичем, задовольнити частково. 
Рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 23 березня 2026 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог до Приватного підприємства «Транс логістик» про стягнення 41244,2 грн. У відшкодування майнової шкоди та судових витрат скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.
Позов ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Транс логістик» про відшкодування майнової шкоди задовольнити.
Стягнути з Приватного підприємства «Транс логістик» (52005, смт. Слобожанське Дніпровського району Дніпропетровської області, вул. Теплична, 27С, код ЄДРПОУ 34307753) на користь ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 ) у відшкодування майнової шкоди 46224,2 грн.
Стягнути з Приватного підприємства «Транс логістик» (52005, смт. Слобожанське Дніпровського району Дніпропетровської області, вул. Теплична, 27С, код ЄДРПОУ 34307753) на користь ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 ) судовий збір за подання позову в сумі 1092,5 грн та витрати на правову допомогу в сумі 6314 грн.
В решті рішення суду залишити без змін.
Стягнути з Приватного підприємства «Транс логістик» (52005, смт. Слобожанське Дніпровського району Дніпропетровської області, вул. Теплична, 27С, код ЄДРПОУ 34307753) на користь ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 ) судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 1311 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 01 червня 2026 року.

Судді А.М. Костенко
Т.О. Янчук 
О.І. Ярмолюк