Справа № 161/6188/26 
Провадження № 2/161/4160/26

ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)

04 травня 2026 року м. Луцьк
Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:
головуючого судді - Пахолюка А.М.
при секретарі – Корнійчук А.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» (далі - ТОВ «ФК «Позика») звернулося до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 20.01.2022 між ТОВ «ФК «Ірбіс» та відповідачем ОСОБА_1 укладено Кредитний договір № 42386137, підписаний електронним підписом «857417» в порядку, визначеному ст.12 ЗУ «Про електронну комерцію». Згідно з умовами Договору ТОВ «ФК «Ірбіс» взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит в сумі 7900 грн., строком на 90 днів, тобто до 22.04.2022 року, з пільговою процентною ставкою – 2,2 % в день від суми кредиту та стандартною процентною ставкою – 3 % в день. ТОВ «ФК «Ірбіс» виконало взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного договору.
01.09.2025 року між ТОВ «ФК «Ірбіс» та ТОВ «ФК «Позика» укладено договір факторингу № 01092025/1, у відповідності до якого, ТОВ «ФК «Ірбіс» відступив ТОВ «ФК «Позика» права грошової вимоги за кредитним договором № 42386137 від 20.01.2022 року. 
Однак, ОСОБА_1 свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала, у зв`язку з чим, утворилася заборгованість в розмірі 22484 грн., що складається із заборгованості по тілу кредиту - 7900 грн., заборгованості за відсотками – 14584 грн.
На підставі наведеного позивач просить стягнути з ОСОБА_1 в користь ТОВ «ФК «Ірбіс» заборгованість за Кредитним договором № 42386137 від 20.01.2022 року в сумі 22484 грн., та понесені судові витрати по справі.
Ухвалою суду від 01 квітня 2026 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження.
Представник позивача до судового засідання подав суду заяву про слухання справи у його відсутності, просить суд позов задовольнити. Не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином повідомлялася про день, час та місце розгляду справи. Відзиву та будь-яких заяв, клопотань про розгляд справи без її участі на адресу суду не надходило.
Суд вважає за можливе слухати справу у відсутності сторін по наявним матеріалам справи. 
За погодженням позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення.
Між сторонами виникли правовідносини, що регулюються ст.ст. 526, 527, 530, 611, 651, 1048, 1050, 1054 ЦК України.
Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановленим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з частиною 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Судом встановлено, що 20.01.2022 між ТОВ «ФК «Ірбіс» та відповідачем ОСОБА_1 укладено Кредитний договір № 42386137, підписаний електронним підписом «857417» в порядку, визначеному ст.12 ЗУ «Про електронну комерцію». Згідно з умовами Договору ТОВ «ФК «Ірбіс» взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит в сумі 7900 грн., строком на 90 днів, тобто до 22.04.2022 року, з пільговою процентною ставкою – 2,2 % в день від суми кредиту та стандартною процентною ставкою – 3 % в день.
Пунктом 3.1 Договору визначено, що за цим Договором Товариство надає Кредит Клієнту у розмірі 7900 гривень 00 копійок, з оплатою по процентній ставці, що
вираховується в наведеному графіку згідно п. 3.2 цього Договору, а Клієнт зобов`язується повернути Кредит та сплатити передбачені цим Договором проценти у строки та на умовах даного Договору
Із матеріалів справи вбачається, що ТОВ «ФК «Ірбіс» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу кредит на умовах та у розмірі, встановленому договором, що підтверджується довідкою про переказ коштів від 23.10.2025року, за допомогою платіжної системи «Ipay.ua» ТОВ «Універсальні платіжні рішення»в сумі 7900 грн.
Отже, судом встановлено, що первісний кредитор свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав грошові кошти у розмірі встановленому договором.
01.09.2025 року між ТОВ «ФК «Ірбіс» та ТОВ «ФК «Позика» укладено договір факторингу № 01092025/1, у відповідності до якого, ТОВ «ФК «Ірбіс» відступив ТОВ «ФК «Позика» права грошової вимоги за кредитним договором № 42386137 від 20.01.2022 року. 
Відповідно до Витягу з Реєстру боржників від 01.09.2025 року, ТОВ «ФК «Позика» набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 22484 грн., яка складається з заборгованості за кредитом – 7900 грн., заборгованості за процентами – 14584 грн.
У порушення умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала, та у зв`язку із цим, у останньої утворилась заборгованість перед позивачем у розмірі 22484 грн., яка складається з заборгованості за кредитом – 7900 грн., заборгованості за процентами – 14584 грн.
Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Непогашення відповідачем заборгованості перед банком за кредитним договором свідчить про порушення ним його умов, а також вимог ст. 525 ЦК України, які встановлюють неприпустимість односторонньої відмови від виконання зобов`язань.
Стаття 1050 ЦК України встановлює, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Згідно ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
На момент звернення позивача в суд та розгляду справи по суті, відповідач, в порушення вимог ст. 1054 Цивільного кодексу України, грошові кошти за кредитним договором не повернув.
Отже, ОСОБА_1 істотно порушила умови кредитного договору, ст. 526, 527, 530, 1048, 1050, 1054 ЦК України не повернула суму простроченого кредиту, в зв`язку з чим утворилась заборгованість, а тому позов слід задовольнити. 
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути в користь ТОВ «ФК «Позика» заборгованість за кредитним договором № 42386137 від 20.01.2022 року в розмірі 22484 грн., яка складається з заборгованості за кредитом – 7900 грн., заборгованості за процентами – 14584 грн.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного.
Статтею 133 ЦПК України, встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
За ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
При стягненні витрат на правничу допомогу слід враховувати, що представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ч. 2 ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України).
Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.
Такий правовий висновок сформовано у постанові Верховного Суду від 03.05.2018 у справі № 372/1010/16-ц.
В даному випадку, заявлений позивачем розмір витрат з надання професійної правничої допомоги в 5500 грн. підтверджується договором про надання правової допомоги № 39493634/01 від 02.01.2026 року, додатковою угодою № 42386137 від 16.02.2026 року до договору про надання правової допомоги № 39493634/01 від 02.01.2026 року, детальним описом робіт, актом надання послуг на підтвердження факту надання правової допомоги від 16.02.2026 року, копією свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.
Проте позивачем не надано належних доказів, що підтверджують надання правової допомоги, сплату гонорару адвокату. 
За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що відсутність документального підтвердження про понесені відповідачем витрати на правову допомогу є підставою для відмови у стягненні таких витрат з позивача.
Відповідно до п. 1 ч.2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача, а тому слід стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 2662,40 грн. сплаченого судового збору.
Керуючись ст.ст. 10, 12, 27, 77, 81, 141, 263-265, 280-284, 288, 354 ЦПК України, ст.ст. 526, 527, 533, 626, 629, 631, 651, 1046, 1048, 1050, 1054, 1055, 1056 Цивільного кодексу України суд,-
УХВАЛИВ: 
Позов задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» заборгованість за кредитним договором № 42386137 від 20.01.2022 року в розмірі 22484 (двадцять дві тисячі чотириста вісімдесят чотири) грн., що складається з суми заборгованості по тілу кредиту - 7900 грн., суми заборгованості по процентах – 14584 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» понесені витрати пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі - 2662 (дві тисячі шістсот шістдесят два) гривень 40 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд – якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Учасники справи:
Позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика», місцезнаходження: 07406, Київська область, м. Бровари, вул. Симона Петлюри, буд. 21/1;
Відповідач – ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .
Дата складення повного тексту заочного рішення 04 травня 2026 року.

Суддя Луцького міськрайонного
суду Волинської області Пахолюк А.М.