Справа № 466/716/26
Провадження №2/466/1687/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2026 року Шевченківський районний суд м.Львова
в складі: головуючої судді Федорів О.П.,
з участю: секретаря судового засідання Заяць У.Ю.,
позивача ОСОБА_1 ,
відповідачки ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Шевченківська районна адміністрація Львівської міської ради, про зобов`язання не чинити перешкод у вихованні та спілкуванні з дитиною та про визначення способів у вихованні дитини, 

в с т а н о в и в :

Суть заяви
1.02 лютого 2026 року ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 ( ОСОБА_2 ) про зобов`язання не чинити перешкод у вихованні та спілкуванні з дитиною та про визначення способів у вихованні дитини.
2.Поданий позов обґрунтовує тим, що вони з відповідачкою є батьками малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з матір`ю. 19 червня 2025 року рішенням Шевченківського районного суду м. Львова у справі №466/3796/25 шлюб між позивачем та відповідачкою було розірвано та станом на сьогодні між сторонами існує конфлікт щодо способу та порядку участі батька у вихованні малолітньої дитини. Відповідачка чинить позивачеві перешкоди в особистому спілкуванні з сином та його вихованні, у зв`язку з чим позивач був вимушений звернутися до органу опіки та піклування з метою врегулювання порядку побачень із малолітнім сином. За результатами розгляду заяви органом опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради було прийнято розпорядження від 27 листопада 2025 року №559, яким рекомендовано встановити такий графік побачень батька з дитиною: щосуботи з 10:00 год. по 12:00 год.; за взаємною домовленістю між батьками зустрічі можуть відбуватися і в інші дні тижня за умови дотримання режиму дня малолітньої дитини; зустрічі повинні відбуватися у присутності матері дитини. Також розпорядженням зобов`язано матір дитини – ОСОБА_2 – не чинити перешкод у зустрічах та спілкуванні батька – ОСОБА_1 – з малолітнім сином ОСОБА_3 та забезпечити можливість вільного спілкування батька з дитиною.
3.Ствердив, що незважаючи на наявність розпорядження органу опіки та піклування, відповідачка систематично чинить перешкоди у спілкуванні позивача з малолітньою дитиною та фактично нівелює можливість реалізації встановленого графіку побачень. Зокрема, відповідачка погоджується на зустрічі виключно під час короткотривалих прогулянок на відкритому повітрі, обмежуючи їх час, місце та формат. За таких умов, з урахуванням погодних факторів, необхідності постійного руху та віку дитини, позивач позбавлений реальної можливості повноцінно поспілкуватися з сином, приділити йому увагу, здійснювати виховний вплив та проводити з ним час у спокійній і безпечній обстановці. При цьому позивач не заперечує проти перебування матері дитини під час зустрічей та неодноразово висловлював готовність проводити час із сином у приміщенні, зокрема за місцем свого проживання або за місцем проживання матері дитини, за обов`язкової присутності Відповідача, що повністю відповідає інтересам малолітньої дитини та сприяє формуванню стабільного емоційного зв`язку між батьком і сином. Однак відповідачка безпідставно відмовляється від такого формату зустрічей, чим фактично обмежує право позивача на участь у вихованні дитини.
4.Просив суд зобов`язати ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_1 перешкоди у вихованні та вільному спілкуванні з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та визначити ОСОБА_1 такі способи участі у вихованні дитини: побачення щосуботи з 10:00 год. по 14:00 год. з урахуванням віку та режиму дня дитини, за місцем проживання дитини або батька, у присутності матері, або у іншому місці за згодою батьків, без обмеження такого спілкування виключно перебуванням на відкритому повітрі; святкування дня народження дитини (17 березня) та Дня Святого Миколая (06 грудня) щорічно, спільно з матір`ю дитини, або за згодою сторін — з батьком, із обов`язком забрати дитину з місця її проживання та повернути назад до місця проживання дитини.

Процесуальні рішення та позиції сторін
5.Після виконання позивачем ухвали суду від 03 лютого 2026 року про залишення позову без руху, 11 лютого 2026 року ухвалою суду відкрито провадження у справі та вирішено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження з викликом сторін.
6.11 березня 2026 року відповідачка подала відзив на позовну заяву. Вказала на те, що вона не чинить перешкоди відповідачеві у спілкуванні з дитиною, а він сам лише коли синові виповнилось пів року вирішив таки навідатись до дитини. Після цього, маючи розпорядження органу опіки та піклування, відповідач у призначені дні не реалізовував своє право на побачення з сином у визначені дні, а лише бажав, щоб усе відбулось у спосіб та у місці, яке йому зручне, не враховуючи вік дитини та інші обставини. Крім того, зважаючи на відсутність психоемоційного зв`язку дитини з батьком, син під час спілкування з позивачем стає емоційним, схвильованим, неспокійним, а тому значний період перебування – щосуботи з 10:00 год. по 14:00 год. порушить денний сон дитини, буде виснажувати однорічного сина. Просила суд визначити ОСОБА_1 такі способи участі у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином: щосуботи з 10.00 год до 12.00 год у присутності матері за умов: здорового самопочуття дитини, у місці зі їхнім попереднім погодженням, за винятком субот, які припадатимуть на час її перебування у відпустці з дитиною, до досягнення дитиною шестирічного віку, після чого позивач може ініціювати зміни визначених днів та годин побачень з сином; святкування дня народження дитини (17 березня) та Дня Святого Миколая (06 грудня) щорічно з 10.00 год до 12.00 год, у присутності матері, за умов здорового самопочуття дитини до досягнення дитиною шестирічного віку, після чого позивач може ініціювати зміни визначених днів та годин побачень з сином. Визначити за позивачем обов`язок забирати та повертати її з сином за місцем їхнього проживання у випадку погодження місця зустрічі, яке потребує доїзду, до досягнення дитиною шестирічного віку, після чого позивач може ініціювати зміни щодо свого обов`язку.
7.У підготовчому засіданні позивач уточнив позовні вимоги шляхом уточнення часу бажаних побачень з сином – щосуботи з 10:00 год. до 12:00 год.
8.Ухвалою суду від 18 березня 2026 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.
9.У судовому засіданні 04 травня 2026 року позивач виступив зі вступним словом про те, що він бажає погодити з відповідачкою конкретну форму побачень, а основні розбіжності у них виникли через те, що відповідачка не бажає, щоб він бачився з дитиною у них удома, чи за своїм місцем проживання. Лише на вулиці, у торгових чи розважальних центрах. Зазначив, що він хоче, щоб син знав як і де він живе, щоб він міг за можливості близько контактувати з дитиною, без зовнішніх стимулів. Після рішення органу опіки та піклування, яке було прийняте у листопаді, відповідачка пропонувала гуляти з дитиною, але на вулиці було дуже холодно і він не хотів утримувати дитину, якому ще на той час не виповнився рік, в таких умовах. Тому вирішив чекати рішення суду з цього приводу. Якщо відповідачка погодиться, не заперечує проти того, щоб хоча би дві суботи на тиждень він міг дитину привозити до себе додому, разом з відповідачкою, за її бажанням. 
10.Відповідачка у судовому засіданні надала пояснення про те, що хоче, щоб батько був присутнім у житті дитини, однак не бажала, щоб вони бачились лише на умовно нейтральній території, адже можна гуляти з дитиною, проводити час у розважальних і торгових центрах. Під час розгляду справи уточнила, що вона таки погоджується на те, щоб дві суботи на тиждень відповідач міг дитину привозити до себе додому, разом з нею, за попереднім погодженням, з урахуванням стану здоров`я дитини. Інші дві суботи, за їхнім узгодженням, позивач може гуляти з дитиною чи проводити час у розважальних і торгових центрах, за її присутності.
11.Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, подавши заяву про проведення такого без його участі. При ухваленні рішення просить врахувати розпорядження Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради, як органу опіки та піклування, від 27 листопада 2025 року №559, яким було висловлено позицію щодо розв`язання спору між сторонами, тому орган опіки та піклування не надаватиме повторно висновку. 

Фактичні обставини справи та докази на їх підтвердження
12.ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 23 лютого 2019 року. Рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 19 червня 2025 року у справі №466/3796/25 шлюб між сторонами розірвано. Рішення набрало законної сили.
13.Сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції складено актовий запис №411 та видано свідоцтво про народження ІНФОРМАЦІЯ_2 НОМЕР_1 .
14.Розпорядженням Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради, як органу опіки та піклування, від 27 листопада 2025 року №559 встановлено ОСОБА_1 дні побачень із малолітнім сином – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який проживає разом з матір`ю ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: щосуботи з 10.00 год до 12.00 год, за домовленістю між батьками дитини зустрічі можуть відбуватись в інші дні впродовж тижня, не порушуючи режиму дня малолітнього ОСОБА_3 , зустрічі повинні відбуватись у присутності матері дитини, ОСОБА_2 . Матері дитини, ОСОБА_2 , не перешкоджати зустрічам та спілкуванню батька ОСОБА_1 , з малолітнім ОСОБА_3 , дозволяти вільне спілкування батька з дитиною.

Норми права, що підлягають застосуванню
15.Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 Сімейного кодексу України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.
16.Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 Сімейного кодексу України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.
17.Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
18.У частині першій статті 9 цієї Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і потрібно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
19.Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.
20.Згідно зі статтею 141 Сімейного кодексу України, яка кореспондується з частиною третьою статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.
21.Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
22.Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. 
23.Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини (стаття 15 Закону України «Про охорону дитинства»).
24.Відповідно до статті 153 Сімейного кодексу України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.
25.Статтею 157 Сімейного кодексу України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.
26.Статтею 158 Сімейного кодексу України передбачено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання.
27.Згідно з положеннями частини першої та другої статті 159 Сімейного кодексу України, якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце, час і порядок їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі, стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Мотиви суду
28.Судом установлено та сторони визнають, що вони є батьками малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дитина проживає з матір`ю, спору про місце проживання дитини немає.
29.Оскільки між сторонами існував спір щодо способів участі одного з батьків у вихованні дитини, ОСОБА_1 звернувся до Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради, як органу опіки та піклування, зі заявою про встановлення днів побачень з малолітнім сином.
30.Розпорядженням Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради, як органу опіки та піклування, від 27 листопада 2025 року №559 встановлено ОСОБА_1 дні побачень із малолітнім сином – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з матір`ю ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: щосуботи з 10.00 год до 12.00 год, за домовленістю між батьками дитини зустрічі можуть відбуватись в інші дні впродовж тижня, не порушуючи режиму дня малолітнього ОСОБА_3 , зустрічі повинні відбуватись у присутності матері дитини, ОСОБА_2 . Матері дитини, ОСОБА_2 , не перешкоджати зустрічам та спілкуванню батька ОСОБА_1 , з малолітнім ОСОБА_3 , дозволяти вільне спілкування батька з дитиною.
31.Шевченківська районна адміністрація Львівської міської ради, як орган опіки та піклування, винесла розпорядження з урахуванням рекомендації комісії з питань захисту прав дитини при Шевченківській районній адміністрації Львівської міської ради.
32.Водночас, реалізуючи таке розпорядження, у батьків виникли розбіжності щодо місця побачень батька з сином. Позивач бажав бачитись із сином за місцем проживання сина та за своїм місцем проживання, окрім прогулянок на вулиці, перебуваннях у кафе, торгових і розважальних центрах. Відповідачка наполягала лише на побаченнях за межами місця проживання як сина (що є і її місцем проживання), так і батька. Під час розгляду спору сторони дійшли згоди, що дві суботи на місяць побачення сина з батьком можуть відбуватись за місцем проживання батька, а решту субот місяця – у інших місцях, попередньо узгоджених між ними.
33.Суд ураховує, що, визначаючи спосіб участі батька у вихованні дитини, спілкуванні з нею, суди мають враховувати принцип рівності прав батьків у вихованні дитини та принцип забезпечення найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю переважають інтереси батьків.
34.Суд при встановленні способу спілкування має дотримуватися розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини.
35.У справах зі спорів щодо участі батьків у вихованні та спілкуванні з дитиною узагальнений та формальний підхід є неприпустимим, оскільки сама наявність спору з цього приводу є суттєвим інструментом впливу, особливо у відносинах між колишнім (фактичним) подружжям, який може використовуватися не в інтересах дитини. Кожна справа потребує детального вивчення ситуації, врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, у тому числі її думки, якщо вона відповідно до віку здатна сформулювати власні погляди.
36.Зазначений висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах наведено у постановах Верховного Суду від 05 жовтня 2022 року у справі № 196/1202/19 (провадження № 61-5501св22), від 26 червня 2023 року у справі № 753/5374/22 (провадження № 61-2097св23) та багатьох інших.
37.У більшості випадків потреба втручання держави шляхом вирішення судами спорів між батьками щодо їх участі у вихованні дітей обумовлена поведінкою самих батьків та їх небажанням досягти порозуміння між собою в позасудовому порядку в найкращих інтересах своїх дітей.
38.Правосуддя у справах про піклування про дитину завжди супроводжується гостроемоційними і мінливими стосунки між батьками, отже, остаточність судового рішення у цій категорії справ є завжди тимчасовою і часто нетривалою. Правосуддя не в змозі регулювати та встановлювати сталі людські стосунки.
39.Відповідно до статей 12, 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
40.Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 Цивільного процесуального кодексу України).
41.Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 Цивільного процесуального кодексу України).
42.Суд установив, що сторони у справі після народження дитини не проживали разом, а син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , постійно проживає з матір`ю і має сталий емоційний зв`язок з нею. Спілкування сина з батьком фактично не відбувалось, між батьками дитини існували спори щодо місця побачень батька з сином і такі обставини свідчать про наявність перешкод у вихованні і спілкуванні дитини з батьком.
43.Визначаючи спосіб участі батька у вихованні дитини, спілкуванні з нею, суд враховує принцип рівності прав батьків у вихованні дитини та, передусім, інтереси дитини, з урахування конкретних обставин справи.
44.Між сторонами на даний час склалися стосунки, які позбавляють можливості позивача спілкуватися з сином. Суд ураховує чоловічу стать дитини, вік – 1 рік та 1 місяць на момент вирішення спору судом, особливості розвитку хлопчиків в такому віці, потребу в батьківській участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, налагодженні емоційного зв`язку. При цьому, на думку суду, побачення лише на вулиці чи у громадських місцях не завжди сприятиме близькому контакту батька зі сином та встановленню продуктивного стосунку. 
45.Право батька на спілкування з дитиною є його незаперечним правом, а спілкування дитини з батьком відповідає її інтересам. Батько, який проживає окремо від своєї дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батькові спілкуватися з дитиною та брати участь у їх вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини і таке спілкування відбувається саме в інтересах дитини. Встановлення стосунку та емоційного контакту малолітньої дитини з їх батьком повинно переважати над бажанням інших осіб обмежити дітей від зустрічей із батьком.
46.Отже, у цій справі наявні підстави щодо реалізації батьківських прав позивача у судовому порядку та встановлення способу участі батька у спілкуванні з дитиною, який буде обґрунтованим, справедливим і таким, що відповідає інтересам дитини та не порушуватиме принципу рівності обох батьків у питаннях виховання дитини. Також суд ураховує, що сторони до судових дебатів дійшли згоди щодо місць проведення зустрічей батька з сином.
47.З огляду на викладене, суд доходить висновку про доцільність встановити такі способи участі батька ОСОБА_1 вихованні та спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_4 : побачення щосуботи з 10:00 год. до 12:00 год, з урахуванням віку та режиму дня дитини, стану здоров`я, у присутності матері, за місцем проживання батька у дві суботи місяця, в решту субот – у місці, попередньо узгодженому між батьками, без обмеження такого спілкування виключно перебуванням на відкритому повітрі; святкування дня народження дитини (17 березня) та ОСОБА_5 (06 грудня) щорічно, спільно з матір`ю дитини, або за згодою сторін — з батьком, з 10:00 год. по 12:00 год, із обов`язком забрати дитину з матір`ю з місця їх проживання та повернути назад до місця проживання дитини з матір`ю після побачення. Тому позов слід задовольнити частково.
48.У випадку зміни обставин батьки мають право порушити питання про зміну способу участі батька у вихованні сина.

Керуючись статтями 76-80, 89, 259, 263-265, 268, 273, 294, 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в :

1.Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Шевченківська районна адміністрація Львівської міської ради, про зобов`язання не чинити перешкод у вихованні та спілкуванні з дитиною та про визначення способів у вихованні дитини задовольнити частково.
2.Встановити ОСОБА_1 такі способи участі у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 :
-побачення щосуботи з 10:00 год до 12:00 год, з урахуванням віку та режиму дня дитини, стану здоров`я, у присутності матері, за місцем проживання батька у дві суботи місяця, в решту субот місяця – у місці, попередньо узгодженому між батьками, без обмеження такого спілкування виключно перебуванням на відкритому повітрі; 
-святкування дня народження дитини (17 березня) та ОСОБА_5 (06 грудня) щорічно, спільно з матір`ю дитини, або за згодою батьків – з батьком, з 10:00 год. по 12:00 год, 
із обов`язком забрати дитину з матір`ю ОСОБА_2 з місця їх проживання та повернути назад до місця проживання дитини з матір`ю після побачення, за погодженням сторін. 
3.У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
4.Рішення суду може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Шевченківська районна адміністрація Львівської міської ради, ЄДРПОУ 04056115, місцезнаходження за адресою: м.Львів, вул.Липинського, 11.
Повне рішення проголошено 05 травня 2026 року.

Головуюча          О.П. Федорів