Провадження № 2/522/4805/26
Справа № 522/526/26-Е

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 травня 2026 року    м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси 
у складі: судді - Бондар В.Я.,
за участю секретаря судового засідання – Костинюк В.В.
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні у м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору дійсним,
ВСТАНОВИВ:
Позивач в особі представника ОСОБА_3 15.01.2026 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання договору дійсним.
Позовні вимоги позивач мотивує тим, що 22 жовтня 1995 року ОСОБА_2 , (Продавець) та ОСОБА_1 , (Покупець) діюча від свого імені, та від імені та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 уклали договір №95/1767 купівлі-продажу нерухомого майна. Правочин виконаний сторонами, проте у зв`язку з відсутністю нотаріального посвідчення договору, нотаріус не визнає такий договір.
Ухвалою суду від 16.01.2026 провадження у справі відкрито, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з призначенням судового засідання на 04.03.2026.
З метою повторного сповіщення відповідача розгляд справи у судовому засіданні 04.03.2026 відкладено на 30.03.2026 та 31.03.2026 відкладено на 30.04.2026.
У судове засідання 30.04.2026 учасники справи не з`явилися, сповіщалися про час, дату та місце судового розгляду належним чином. Позивач у позові просив провести розгляд справи за відсутності представника ТОВ «Споживчий центр». 
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, за відсутності заперечень представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст. 280-281 ЦПК України, в заочному порядку на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Повне судове рішення виготовлене 05 травня 2026 року.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази, дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що 22 жовтня 1995 року ОСОБА_2 , (Продавець) та ОСОБА_1 , (Покупець) діюча від свого імені, та від імені та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 уклали договір №95/1767 купівлі-продажу нерухомого майна.
Згідно з умовами п. 1, п. 2, п. 6 цього договору, Покупець придбає квартиру загальною площею 44.73 кв. м. яка складається з 3-х кімнат житловою площею 31.30 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 . Квартира продана за 420 млн. крб., які були отримані Продавцем до підписання цього договору. 
Цей договір у відповідності з вимогами встановленими ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», зареєстрований на Одеській універсальній товарній біржі GIP в журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю, реєстровий №95/1767 від 24 жовтня 1995 року. 
23.03.1999 Одеським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості (ЄДРПОУ 03350290) на вказаний об`єкт нерухомого майна складений технічний паспорт відповідно до якого, квартира АДРЕСА_2 розміщена на третьому поверсі будинку та складається з трьох жилих кімнат : із них 1-а кімната 14.1 кв. м., 2-а кімната 8.4 кв.м., 3-а кімната 8.8 кв.м. Жила площа квартири 31.3 кв.м. Загальна площа квартири 44.73 кв.м 
На сьогоднішній день відповідач ухиляється від нотаріального оформлення угоди, у зв`язку з чим ОСОБА_1 звертається до суду за захистом свої інтересів, як добросовісний учасників цивільних правовідносин 
Отже, за твердженням позивача сторонами було виконано умови договору купівлі-продажу нерухомого майна від 22.10.1995 в повному обсязі.
Згідно із п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватись судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.
За змістом ст. ст. 57, 58 Конституції України, ст. 5 Цивільного кодексу України, до застосування підлягають акти цивільного законодавства, що регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.
Положеннями п. 4 Прикінцевих і перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року, що набрав чинності з 01 січня 2004 року, визначено, що цей Кодекс застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності.
Враховуючи, що спірні правовідносини виникли в жовтні 1995 року, для їх врегулювання слід застосовувати норми ЦК УРСР в редакції 1963 року.
У відповідності з ст. 224 ЦК УРСР, за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно із ст. 225 ЦК УРСР, право продажу майна, крім випадків примусового продажу, належить власникові.
За змістом ч. 1 ст. 227 ЦК УРСР, чинного на час виникнення спірних правовідносин, договір купівлі-продажу квартири повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст. 47 цього Кодексу).
Статтею 47 ЦК УРСР була передбачена обов`язковість нотаріальної форми угоди і наслідки недотримання такої форми.
Відповідно до роз`яснень, які містяться у п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 слідує, при розгляді справ про визнання правочинів дійсними суди повинні з`ясувати чи підлягає правочин обов`язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи не втрачена така можливість.
Як вбачається з матеріалів справи, сторони при укладенні 22.10.1995 Договору купівлі-продажу нерухомого майна досягли згоди з усіх його істотних умов та виконали усі умови цього договору, але чинним на час його укладання законодавством не було передбачено нотаріальне посвідчення такого договору.
На підставі викладеного, суд вважає, що вищевказаний договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 , укладений на Одеській універсальній товарній біржі, слід визнати дійсним у відповідності ст. 220 ЦК України.
Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Згідно із ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ст. ст. 12, 13 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. (ст. ст. 76-77 ЦПК України).
Відповідно до 81 Цивільного процесуального кодексу України, Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно із ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ст. 263 ЦПК України).
За таких обставин, враховуючи обґрунтованість позовних, суд приходить до висновку про задоволення позову у повному обсязі.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 60, 81, 89, ч. 3 ст. 200, 206, 258-259, 263-265, 280, 281, 354 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору дійсним - задовольнити.
Визнати дійсним договір купівлі-продажу №95/1767 квартири за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 22 жовтня 1995 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , яка діяла від свого імені та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 , який зареєстрований на Одеській універсальній товарній біржі GIP в журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю, реєстровий №95/1767 від 24 жовтня 1995 року.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення складено 05 травня 2026 року.
Суддя     В.Я.Бондар