Справа № 358/345/26  Провадження № 3/358/208/26   	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2026 року м. Богуслав 

Суддя Богуславського районного суду Київської області Буравова К.І., розглянувши матеріали, які надійшли від батальйону №2 полку патрульної поліції в місті Біла Церква та Білоцерківському районі Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції (смт. Ставище) про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 

за ч. 5 ст. 126, ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

УСТАНОВИВ: 

Формулювання обставин правопорушення, яке пред`являлося особі у протоколі та визнане суддею доведеним.

1. 26.02.2026 о 17:05 годині на автодорозі Р-04 1 км. до с. Медвин, водій ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керував транспортним засобом, а саме автомобілем марки «ВАЗ 210700-20», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законодавством порядку на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням технічного приладу газоаналізатора «Drager ARHK-0514». Результат огляду — 1,51 ‰, тест № 4862. Водій з результатом погодився, але від проходження огляду у найближчому медичному закладі відмовився. Правопорушення вчинено повторно протягом року, водія було притягнуто до відповідальності постановою Богуславського районного суду Київської області від 28.08.2025. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 «а» ПДР, та вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП.
2. Крім того, 26.02.2026 о 17:05 годині на автодорозі Р-04 1 км. до с. Медвин, водій ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи транспортним засобом, а саме автомобілем марки «ВАЗ 210700-20», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , не пред`явив посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Правопорушення вчинено повторно протягом року, адміністративна постанова № ЕНА5208028 від 13.07.2025, чим порушив п. 2.1.а ПДР – керування ТЗ особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, та вчинив правопорушення, передбачене ч. 5 ст.126 КУпАП.
3. ОСОБА_1 у судові засідання, призначені на 19.03.2026, 23.04.2026 та 12.05.2026, не з`явився, про дату, час та місце їх проведення був належним чином повідомлений. 
4. Матеріалами справи підтверджується, що судом у передбачений законом спосіб здійснювався виклик ОСОБА_1 шляхом направлення рекомендованої поштової кореспонденції за адресою його місця проживання. Поштові відправлення повернулися до суду з відмітками про вручення цінного листа (а.с. 16, 17).
5. Клопотань, заяв чи повідомлень про відкладення розгляду справи від ОСОБА_1 до суду не надходило. Про причини неявки суд не повідомив.
6.Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
7. Згідно з ч. ст. 277-2 КУпАП України, повістка особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.
8. Стаття 268 КУпАП не містить імперативної заборони розглядати справу про адміністративне правопорушення за статтею ч.5 ст.126, ч.2 ст. 130 КУпАП без обов`язкової присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.
9. Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на судовий розгляд своєї справи упродовж розумного строку.
10. Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував у своїх рішення на тому, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
11. Ураховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці Європейського Суду з прав людини, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності на підставі наявних матеріалів.
Докази на підтвердження встановлених суддею обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

12. Відповідно до ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
13. Згідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
14. Вимогами статті 8 КУпАП передбачено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.
15. Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

16. З врахуванням загального визначення поняття адміністративного правопорушення, обов`язковою ознакою будь-якого адміністративного правопорушення є вина особи у його вчиненні (у формі умислу або необережності), тобто певне психічне відношення особи до свого протиправного діяння і його суспільно-небезпечним або шкідливим наслідкам (результату).
17. Відповідно до ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визначається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала або свідомо допускала їх настання.
18. Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
19. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП.
20.Відповідно до вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до 
21. Відповідно до абз. 2 ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху.
22. Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.
23. Відповідно до п. 1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
24. У п. 1.9 Правил дорожнього руху встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
25. Відповідно до п.2.1 (а) ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
26. Статтею 126 КУпАП визначено, зокрема, що керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, – тягне за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ч. 2 ст. 126 КУпАП), а повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою – четвертою цієї статті, – тягне за собою накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого (ч. 5 ст. 126 КУпАП).
27. Крім того, положеннями абз. 5 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що водій зобов`язаний не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.
28. Підпунктом «а» п. 2.5 Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
29. Пункт 2.5 ПДР України передбачає, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
30. Згідно із положеннями ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
31. Аналогічні положення щодо порядку проведення огляду водіїв транспортних засобів про визначення стану сп`яніння закріплені у п.п. 3, 6, 7 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1103, та п.п. 6, 7 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС та МОЗ за № 1452/735 від 09.11.2015 року №1413/27858.
32. Огляд може проводитися поліцейським на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням спеціальних технічних засобів або лікарем закладу охорони здоров`я. У разі відмови водія від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу чи висловлення незгоди з його проведенням або результатами, поліцейський направляє таку особу до найближчого закладу охорони здоров`я для проведення медичного огляду.
33. З метою забезпечення достовірності результатів огляду поліцейський забезпечує доставку особи до закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення. Огляд у закладі охорони здоров`я здійснюється лікарем, а в сільській місцевості — фельдшером, який пройшов відповідну підготовку, у присутності поліцейського із застосуванням спеціальних технічних засобів.
34. За результатами медичного огляду складається акт медичного огляду, на підставі якого оформлюється висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння.
35. Відповідно до ч.1 ст.130 КУпАП відповідальність за вказане адміністративне правопорушення настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
36. Відмова від проходження такого огляду є окремим закінченим складом адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП.
37. Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. При цьому суд не вправі самостійно змінювати, на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
38. Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23 жовтня 1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998).
39. Факт правопорушення та вина ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 130, ч.5 ст. 126 КУпАП підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами:
- протоколом серії ЕПР1 № 601385 від 26.02.2026, за ст.126 ч. 5 КУпАП, що складений відносно ОСОБА_1 , в якому викладені обставини адміністративного правопорушення;
- протоколом серії ЕПР1 № 601393 від 26.02.2026, за ст.130 ч. 2 КУпАП, що складений відносно ОСОБА_1 , в якому викладені обставини адміністративного правопорушення;
- направленням на огляд водія транспортного засобу від 26.102.2026 час 17 год 15 хв до КНП ТМР «Таращанська Центральна лікарня», згідно якого у ОСОБА_1 виявлені ознаки сп`яніння: виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці, запах алкоголю з порожнини рота. Огляд у медзакладі не проводився;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння із використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого результати огляду: проба позитивна, 1,51%;

- роздруківкою тестування на алкоголь до протоколу із використанням технічного приладу газоаналізатора «Drager ARHK-0514». Результат огляду — 1,51 ‰, тест № 4862;

- постановою Богуславського районного суду Київської області від 22.08.2025, згідно з якою ОСОБА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000, 00 грн. Постанова набрала законної сили 02.09.2025;
- копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі ЕНА № 5208028 від 13.07.2025, згідно якої відносно ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення за ч. 2 ст.126 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 3 400, 00 грн.;
- відеозаписами з нагрудної камери поліцейського та відеореєстратора службового автомобіля поліції, що містяться на оптичному диску, де зафіксовано факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 , повідомлення працівником поліції про наявні у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, а також факт проходження ним огляду на стан сп`яніння;
- рапортом поліцейського взводу №1 роти №1 Батальйону №2 ППП в місті Біла Церква та Білоцерківському районі УПП у Київській області ДПП Владислава Оверчука, в якому зазначено, що 26.02.2026 о 17 год. 05 хв. під час несення служби на автодорозі Р-04 1 км. до с. Медвин було зупинено транспортний засіб марки «ВАЗ 210700-20», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , в якого було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці, запах алкоголю з порожнини рота. Водієві було запропоновано пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння, який проводився у встановленому законодавством порядку на місці зупинки транспортного засобу, на що ОСОБА_1 погодився. Огляд проводився із застосуванням технічного приладу газоаналізатора «Drager ARHK-0514». Результат огляду — 1,51 ‰, тест № 4862. З результатами згоден. Відносно ОСОБА_1 було складено протоколи про адміністративне правопорушення передбачені ч. 2 ст. 130, ч. 5 ст. 126 КУпАП. Факт руху зафіксовано на на боді-камерах №476766, №476759.
- розпискою ОСОБА_1 від 26.02.2026 про зобов`язання не керувати транспортним засобом до повного протвереження;
Висновки суду

40. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, дійшов наступного висновку
41. Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
42. Відповідно до приписів ч. 1 ст. 130, ст. 266 КУпАП, а також п. 2.5 Правил дорожнього руху України, проходження водієм огляду на стан алкогольного сп`яніння на вимогу поліцейського, який установив наявність підстав вважати, що водій перебуває у стані сп`яніння, є безумовним обов`язком водія і здійснюється у порядку, визначеному законом.
43. Факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 підтверджується досліджуваними у судовому засіданні відеозаписами з нагрудних камер поліцейських та відеореєстратора службового автомобіля поліції, що містяться на оптичному диску, долученому до матеріалів справи.
44. Досліджені судом докази узгоджуються між собою, є належними, допустимими та достовірними. Підстав ставити під сумнів їх зміст або походження не встановлено. Будь-які об`єктивні дані, які б спростовували ці докази, у матеріалах справи відсутні.
45. У сукупності досліджені в судовому засіданні докази переконливо свідчать про винуватість ОСОБА_1 у повторному протягом року вчиненні адміністративних правопорушень, що полягають у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння особою, яка не має права на керування ним, що відповідає стандарту доказування «поза розумним сумнівом», визначеному у практиці Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства», п. 161, Series A № 25, та «Коробов проти України», заява № 39598/03 від 21.07.2011 р.), згідно з яким висновки мають ґрунтуватися на сукупності достатньо переконливих, чітких та узгоджених між собою доказів.
46. Таким чином, на підставі всебічної оцінки доказів відповідно до внутрішнього переконання, закону та принципу правосвідомості, суд дійшов висновку, що факт вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 126 ч. 5, 130 ч.2 КУпАП, підтверджена дослідженими доказами та матеріалами справи про адміністративне правопорушення й доведена в повному обсязі зібраними по справі доказами.
Мотиви накладення адміністративного стягнення та ухвалення інших рішень

47. Оцінюючи докази за їх сукупністю, кваліфікую дії, що вчинив ОСОБА_1 за ст.126 ч.5 КУпАП - повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, а саме керування транспортним засобом особою, яка не має права керувати таким транспортним засобом, та за ч. 2 ст.130 КУпАП, як керування транспортним засобом особою в стані алкогольного сп`яніння, вчинене повторно протягом року.
48. Адміністративні правопорушення, передбачені ст.ст. 126 ч. 5, 130 ч. 2 КУпАП, за своїм характером мають підвищену суспільну небезпеку, оскільки становлять загрозу не лише для безпечного руху транспорту, а й для життя та здоров`я водіїв, учасників дорожнього руху та пішоходів.
49. На що вказують і положення ч.2 ст.33 КУпАП, згідно яких при накладенні стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, не враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.
50. Так, при накладенні стягнення суд не бере до уваги особу порушника ОСОБА_1 , ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
51 Згідно з ч. 2 ст. 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.
52. Вчинення дій передбачених ст.126 ч. 5 КУпАП тягне за собою накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.
53. Вчинення дій передбачених ч. 2 ст.130 КУпАП тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого або адміністративний арешт на строк десять діб з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого і на інших осіб - накладення штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого або адміністративний арешт на строк десять діб з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.
54. Статтею 30 КУпАП не встановлено обмежень щодо застосування адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, коли воно передбачене у санкції статті КУпАП, особам, які на момент вчинення адміністративного правопорушення не мали права керувати транспортними засобами.
55. Санкція ч.5 ст.126 КУпАП встановлює, окрім накладення штрафу, також безальтернативне адміністративне стягнення на водіїв у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на строк від п`яти до семи років.
56. Зазначені норми не містять будь-яких застережень щодо можливості застосування позбавлення права керування у разі відсутності в особи посвідчення водія. Згідно з ч.1 ст.317-1 КУпАП виконання постанови про позбавлення права керування транспортним засобом здійснюється шляхом вилучення посвідчення водія на строк позбавлення права керування транспортними засобами та внесення до єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України відомостей про позбавлення права керування транспортним засобом на строк, визначений постановою, та про вилучення посвідчення водія.
57. Виходячи із системного аналізу зазначених норм, суд вважає, що правова природа адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами не зводиться виключно до вилучення посвідчення водія та не вичерпується такою дією, а застосовується на певний період, тривалість якого визначається судом відповідно до санкції відповідної частини статей КУпАП, і полягає у забороні керувати транспортними засобами.
58. Такий висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 04.09.2023 у справі №702/301/20 за схожих правовідносин, яку, з огляду на засади верховенства права, можливо застосувати й у справах про адміністративні правопорушення.
59. Враховуючи, що матеріали справи не містять відомостей про належність автомобіля «ВАЗ 210700-20», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_1 , відсутні правові підстави для застосування до нього додаткового стягнення у вигляді оплатного вилучення транспортного засобу. 
60. З огляду на те, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачені ст.126 ч. 5 та ст. 130 ч. 2 КУпАП, справи про які одночасно розглядаються судом та з вчинених правопорушень більш серйозним є правопорушення, передбачене ст.126 ч. 5 КУпАП, тому на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу в межах санкції ч.5 ст.126 КУпАП.
61. Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень правопорушником.
62. Так, дослідивши надані докази в їх сукупності, вважаю необхідним та достатнім для виховання правопорушника та запобігання вчиненню ним нових правопорушень накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 (сорок тисяч вісімсот) гривень 00 копійок, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк п`ять років та без оплатного вилучення транспортного засобу, що відповідає санкції ч. 5 ст. 126 КУпАП, оскільки нормами КУпАП, зокрема ст. 126 КУпАП не встановлено обмеження щодо призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами особам, які на момент вчинення правопорушення не мали права керувати транспортними засобами, що відповідає правовій позиції викладеній у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 04.09.2023 (справа №702/301/20).
63. Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
64. Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
65. У відповідності до вимог п.5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з правопорушника ОСОБА_1 необхідно стягнути судовий збір, в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу, що становить 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок.
66. Згідно ч. 4 ст. 15 ЗУ "Про виконавче провадження" за рішеннями про стягнення в дохід держави коштів або вчинення інших дій на користь чи в інтересах держави, прийнятими у справах про адміністративні правопорушення, та за рішеннями, прийнятими у кримінальних провадженнях, стягувачем виступає державний орган, який прийняв відповідне рішення або за матеріалами якого судом прийнято відповідне рішення. За рішеннями про стягнення судового збору, про накладення штрафу (як засобу процесуального примусу) стягувачем є Державна судова адміністрація України.
67. У зв`язку з наведеним з ОСОБА_1 на користь Державної судової адміністрації України слід стягнути судовий збір в сумі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок.
68. Керуючись статтями 9, 33-35, 40-1, 126, 130,276-280, 283-285,301 КУпАП України, п.2.1 «а», 2.9 «а» ПДР України, суддя

ПОСТАНОВИЛА: 

1. ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , визнати винним у скоєні адміністративних правопорушень, передбачених ст.126 ч. 5, ст.130 ч. 2 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 (сорок тисяч вісімсот) гривень 00 копійок, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років та без оплатного вилучення транспортного засобу.

2. Реквізити для плати штрафу: (Отримувач коштів: ГУК у Київ. обл./м.Київ/21081300, Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37955989, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), Код банку отримувача (МФО): 899998, Рахунок отримувача: UA488999980313030149000010001, Код класифікації доходів бюджету: 21081300, Призначення платежу: штраф за адміністративне правопорушення, Протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 601385 від 26.02.2026).
3. Відповідно до ч. 1 ст.307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1,300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
4. Роз`яснити  ОСОБА_1 , що у випадку несплати накладеного на нього штрафу у строк, установлений ч.1 ст.307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, до нього може бути застосоване подвійне стягнення розміру штрафу визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу, в порядку ст.308 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
5. Стягнути з  ОСОБА_1  на користь Державної судової адміністрації України судовий збір у сумі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок (стягувач — Державна судова адміністрація України, вул. Липська, 18/5, м. Київ, 01601; отримувач коштів — ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106; код отримувача (код за ЄДРПОУ) — 37993783; банк отримувача — Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача — UA908999980313111256000026001; код класифікації доходів бюджету — 22030106).
6. Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
7. Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду через Богуславський районний суд Київської області особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.
8. Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці.
9. Відсутність у постанові в справі про адміністративні правопорушення, як виконавчому документі, у розумінні Закону України «Про виконавче провадження», відомостей про реєстраційний номер облікової картки платника податків та його паспортні дані, згідно постанови Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 471/283/17-ц (провадження №61-331св18), у розрізі ст. 18 указаного Закону, не є підставою для повернення державним виконавцем виконавчих документів без прийняття до виконання (відмови у відкритті виконавчого провадження).

Суддя  	К. І. Буравова