справа № 497/2195/25
провадження № 2/492/213/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
Іменем України
05 березня 2026 року м. Арциз
Арцизький районний суд Одеської області у складі:
головуючої судді – Гусєвої Н.Д.,
за участю секретаря судового засідання – Рябчук О.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
встановив:
АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» (далі за текстом – АТ «ПУМБ») звернулось до суду із зазначеною позовною заявою до відповідача, в якій просило суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитними договорами на загальну суму 37159,50 грн., а також судові витрати. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що між сторонами були укладені 18 липня 2019 року кредитний договір № 2001360159001, за яким позивачем надано відповідачу кредит у сумі 16053,74 грн. та 29 грудня 2021 року кредитний договір № 3002059072701, за яким позивачем надано відповідачу кредит у сумі 6480,00 грн., однак відповідач не виконав зобов`язань за вказаними кредитними договорами належним чином щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування ними, внаслідок чого у відповідача перед позивачем станом на 07 травня 2025 року виникла заборгованість по кредитному договору № 2001360159001від 18 липня 2019 рокуу розмірі 26605,76 грн., з яких: 16053,74 грн. – заборгованість за кредитом; 10552,02 грн. – заборгованість за процентами та по кредитному договору № 3002059072701від 29 грудня 2021 року у розмірі 10553,74 грн., з яких: 6132,8 грн. – заборгованість за кредитом; 1,58 грн. – заборгованість процентами; 4419,36 грн. – заборгованість за комісією. Позивачем було направлено письмову вимогу відповідачу про сплату вказаної заборгованості, однак заборгованість відповідачем не сплачена у добровільному порядку, тому позивач звернувся до суду з вказаним позовом.
Представниця позивача у судове засідання не з`явилася, але просила суд про розгляд справи за її відсутності, про що зазначила у позовній заяві. У разі неявки відповідача у судове засідання не заперечувала проти ухвалення заочного рішення у справі.
Відповідач про дату, час та місце судового засідання двічі поспіль був повідомлений належним чином, однак у судове засідання повторно не з`явився. Так, судом, відповідно до частини 6 статті 128 ЦПК України, надсилалась судова повістка про виклик до суду за адресою місця проживання відповідача, зареєстрованого у встановленому законом порядку, однак, згідно з поштовим конвертом з судовою повісткою, що повернулась до суду з довідкою відділення «Укрпошти» з позначкою «адресат відсутній за вказаною адресою», свідчить про неможливість вручення відповідачу судової повістки, та відповідно до частини 8 статті 128 ЦПК України, в такому випадку вважається, що судовий виклик вручено відповідачу належним чином. 
У постанові Верховного Суду від 21 грудня 2022 року у справі № 757/15603/19 наведено позицію, що у разі якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернено поштою у зв`язку з посиланням, зокрема на відсутність за вказаною адресою, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії, а повістка вважається врученою в день проставлення у поштовому повідомленні відповідної відмітки.
Відповідач клопотання про розгляд справи за його відсутності, відзив до суду не подав, про причини неявки у судове засідання суд не повідомив.
Суд, також, враховує, що складовим елементом права на справедливе судочинство є судовий розгляд справи упродовж розумного строку (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенції) від 04 листопада 1950 року та рішення Європейського суду з прав людини у справах: «Світлана Науменко проти України» від 09 листопада 2004 року, пункт 86; «Странніков проти України» від 03 травня 2005 року, пункт 40; «Лещенко і Толюпа проти України» та «Смирнова проти України» від 08 листопада 2005 року, пункт 54, «Антоненков та інші проти України» від 22 листопада 2005 року, пункт 41).
Суд зазначає, що відповідно до вимог частини 1 статті 44 ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Практика Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Як зазначено у рішенні ЄСПЛ у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року, сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
Також, у рішенні ЄСПЛ у справі «Тойшлер проти Германії» від 04 жовтня 2001 року наголошено, що обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів.
Отже, відповідач зобов`язаний добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
З матеріалів справи не вбачається, що відповідач надавав суду доказів неможливості прибути в судове засідання. Суд враховує строки розгляду справи, передбачені законом, дві неявки відповідача в судове засідання без поважних причин, а також не встановлення наявності поважних причин для неявки.
Також, судом вжито всіх можливих заходів для повідомлення відповідача про розгляд справи, забезпечено всі процесуальні права у спосіб, передбачений ЦПК України.
Виходячи з вищезазначеної практики ЄСПЛ, беручи до уваги дві поспіль неявки відповідача у судове засідання, суд вважає можливим провести розгляд справи за відсутності відповідача, який з 27 листопада 2025 року, тобто з моменту прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, до ухвалення даного рішення жодного разу в судове засідання не з`явився, станом розгляду справи не цікавився, тим самим своїм процесуальним обов`язком з`явитись в судове засідання за викликом, знехтував.
Враховуючи вказані факти, згоду представниці позивача, що викладена у позовній заяві, на ухвалення заочного рішення у справі, суд вважає за можливе, відповідно до частини 4 статті 223 ЦПК України, ухвалити рішення у справі при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України. 
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, судом, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Розглянувши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.
Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають із зобов`язального права, пов`язані з ухиленням боржниці від виконання своїх обов`язків з повернення кредитних коштів кредитору, тому при вирішенні спору між сторонами слід керуватися Цивільним Кодексом України. 
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Між АТ «ПУМБ» (а. с. 38, 39-42), позивачем у справі, та ОСОБА_1 (а. с. 14, 151), відповідачем у справі, на підставі Заяви про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, Публічної пропозиції АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (далі за текстом – Публічна пропозиція) був укладений кредитний договір № 2001360159001від 18 липня 2019 року, за умовами якого позивач надав, а відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у сумі 3000,00 грн., розмір якого в подальшому було збільшено до 16053,74 грн., строком на 12 місяців зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 47,88 % річних, а також був укладений кредитний договір № 3002059072701від 29 грудня 2021 року, за умовами якого позивач надав, а відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у сумі 6480,00 грн., строком на 24 місяців зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 87,5918 % річних з розміром комісії за обслуговування кредитної заборгованості 3,00 % (а. с. 10, 11-12, 24).
Відповідно до пункту 2.1.2. Розділу І Публічної пропозиції Банк, у разі Акцепту Клієнтом Публічної пропозиції на укладення договору, зобов`язується надавати Клієнту визначені Договором послуги, а Клієнт зобов`язується їх оплатити в розмірах і порядку, передбаченими Договором і Тарифами. Згідно з пунктом 2.2.1. Розділу І Публічної пропозиції договір вважається укладеним, а умови Публічної пропозиції Акцептованими Клієнтом - з моменту оформлення Заяви на приєднання до Договору. Відповідно до пункту 2.2.3 Розділу І Публічної пропозиції, укладаючи договір, Клієнт та Банк приймають на себе всі обов`язки та набувають всіх прав, передбачених договором (а. с. 16-21). 
Підписанням Заяви на приєднання до Договору, Клієнт беззастережно підтверджує, що на момент укладення договору ознайомився з повним текстом договору (в тому числі Тарифами), повністю зрозумів його зміст та погоджується зі всіма умовами договору (пункт 2.2.5 Розділу І Публічної пропозиції). 
Також, 18 липня 2019 року та 29 грудня 2021 року сторонами вказаних кредитних договорів було підписано Паспорти споживчого кредиту, які є додатками до кредитного договору, в яких містяться основні умови кредитування, інформація щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки, порядок повернення кредиту, сплати відсотків та інших платежів (а. с. 10 зворотна сторона, 13).
Відповідно до пункту 5.1.7 Розділу І Публічної пропозиції АТ «ПУМБ» Клієнт зобов`язаний сплачувати заборгованість по договору, проценти за користування кредитними коштами, а також виконувати зобов`язання з повернення кредиту на умовах, в строки та в розмірі, що передбачені цим договором. 
Користування ОСОБА_1 , відповідачем у справі, кредитними коштами підтверджується випискою за період з 18 липня 2019 року по 07 травня 2025 року (а. с. 30-35).
В порушення умов кредитного договору № 2001360159001 від 18 липня 2019 року та кредитного договору № 3002059072701 від 29 грудня 2021 року ОСОБА_1 , відповідач у справі, взяті на себе зобов`язання не виконав, внаслідок чого у нього перед позивачем за вказаними кредитними договорами виникла заборгованість, яка згідно з розрахунками станом на 07 травня 2025 року склала загальну суму 37159,50 грн. (а. с. 25-27, 28-29).
АТ «ПУМБ», позивач у справі, направило ОСОБА_1 , відповідачу у справі, письмову вимогу (повідомлення) № KHO-44.2.1/298 від 09 травня 2025 року про погашення заборгованості за кредитним договором № 2001360159001 від 18 липня 2019 року та за кредитним договором № 3002059072701 від 29 грудня 2021 року протягом 30 календарних днів з дня отримання повідомлення, надавши можливість відповідачу добровільно врегулювати заборгованість за вказаними кредитними договорами, однак вказана вимога не виконана, заборгованість не погашена (а. с. 22).
Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до частин 1, 3 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Згідно з частиною 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до частини 1 статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Положеннями частини 1 статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Положеннями частини 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки.
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення (стаття 612 ЦК України).
Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.
У частині 2 статті 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Частиною 1 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до частини 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно з частиною 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
За правилом статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у частині 2 статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , відповідачем у справі, не спростовано фактів укладення між ним та АТ «ПУМБ» кредитного договору № 2001360159001 від 18 липня 2019 року та за кредитного договору № 3002059072701 від 29 грудня 2021 року, не спростовано розмір заборгованості за вказаними кредитними договорами, не доведено своєчасність сплати кредитних коштів, а тому суд вважає, що позивачем доведений факт неналежного виконання позичальником ОСОБА_1 зобов`язань за вказаними кредитними договорами, внаслідок чого утворилась заборгованість за вказаними кредитними договорами.
Доказів на спростування отримання ОСОБА_1 , відповідачем у справі, кредитних коштів за вказаними кредитними договорами матеріали справи не містять.
Матеріали справи не містять доказів, що вказані кредитні договори у встановленому законом порядку ОСОБА_1 , відповідачем у справі, оскаржувалися та визнавалися не дійсними.
ОСОБА_1 , відповідачем у справі, обставини підписання вказаних кредитних договорів та отримання кредитних коштів не заперечуються.
Згідно з розрахунком, наданим позивачем, загальна сума заборгованості у ОСОБА_1 , відповідача у справі, перед АТ «ПУМБ», позивачем у справі, станом на 07 травня 2025 року по кредитному договору № 2001360159001 від 18 липня 2019 року склала у розмірі 26605,76 грн., з яких: 16053,74 грн. – заборгованість за кредитом; 10552,02 грн. – заборгованість за процентами та по кредитному договору № 3002059072701 від 29 грудня 2021 року склала у розмірі 10553,74 грн., з яких: 6132,8 грн. – заборгованість за кредитом; 1,58 грн. – заборгованість процентами; 4419,36 грн. – заборгованість за комісією, що складає загальну суму 37159,50 грн. 
Доказів, в розумінні статей 77, 78 ЦПК України, щодо неправильності розрахунку заборгованості за вказаними кредитними договорами ОСОБА_1 , відповідачем у справі, суду не надано, іншого розрахунку заборгованості на іншу дату за вказаними кредитними договорами суду також не надано, чим відповідачем не виконані вимоги частини 1 статті 81 ЦПК України, тому вказані розрахунки приймаються судом як докази у вирішенні спору.
Згідно зі статтями 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, враховуючи відсутність заперечень проти позову зі сторони відповідача, суд дійшов висновку про задоволення позову, оскільки позов обґрунтований, а викладені позивачем у позовній заяві обставини знайшли своє підтвердження у судовому засіданні та вони не спростовані відповідачем.
У зв`язку із задоволенням позовних вимог позивача, відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору, понесені позивачем при зверненні до суду із вказаним позовом, оскільки оплата судового збору у сумі 2422,40 грн. підтверджена платіжною інструкцією № 104 від 27 серпня 2025 року (а. с. 5).
Керуючись статтями 4, 5, 7, 12, 13, 15, 19, 44, 48, 76-81, 89, 95, 128, 133, 141, 211, 223, 247, 258-259, 263-265, 268, 273, 274-279, 280-282, 284, 289, 354, 355 ЦПК України, суд, –
ухвалив:
Позов АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» - задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» (місцезнаходження: вулиця Андріївська, будинок 4, місто Київ, 04070; код ЄДРПОУ: 14282829) заборгованість за кредитним договором № 2001360159001 від 18 липня 2019 року та за кредитним договором № 3002059072701 від 29 грудня 2021 року у сумі 37159 (тридцять сім тисяч сто п`ятдесят дев`ять) гривень 50 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» (місцезнаходження: вулиця Андріївська, будинок 4, місто Київ, 04070; код ЄДРПОУ: 14282829) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Відповідач, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Позивач, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про перегляд заочного рішення або апеляційної скарги, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Арцизького районного суду
Одеської області        Гусєва Н.Д.