ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

03 квітня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 280/8040/21	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Дурасової Ю.В. (доповідач),
суддів: Лукманової О.М., Божко Л.А., 
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу  ОСОБА_1 
на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 01.12.2025 року () в адміністративній справі №280/8040/21 (головуючий суддя Батрак І.В.)
за позовом ОСОБА_1 до відповідача Військової частини НОМЕР_1 
про визнання протиправною бездіяльності та стягнення остаточної суми грошової компенсації вартості речового майна,- 

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 03.10.2023, залишеним без змін Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 30.04.2024, адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та стягнення остаточної суми грошової компенсації вартості речового майна задоволено частково.
Визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 грошової компенсації невикористаного речового майна із застосуванням при розрахунку одиниці виміру - місяці, що суперечить наказу Міністерства оборони України від 29.04.2016 №232 «Про речове забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту», а також за цінами Центрального управління речового забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_1 , що діяли станом на 01.01.2020.
Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , з урахуванням раніше проведених виплат, грошову компенсацію за все належне, але неотримане протягом проходження військової служби речове майно, відповідно до Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 №178, у одиниці виміру, що відповідає наказу Міністерства оборони України від 29.04.2016 №232 «Про речове забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26 травня 2016 року за №767/28897, а також в цінах, що діяли на 01.01.2021.
В решті позовних вимог відмовлено.
30.04.2024 рішення по справі №280/8040/21 набрало законної сили.
14.11.2025 через систему «Електронний суд» до суду від позивача надійшла заява про зобов`язання встановити судовий контроль про виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 03.10.2023 у справі №280/8040/21. В обгрунтування заяви зазначає, що у добровільному порядку боржник не виконує рішення суду, у зв`язку з чим позивач звернувся до органів державної виконавчої служби з заявою про примусове виконання рішення суду.
15.05.2025 державним виконавцем Центрального відділення державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса) при поверхневому розгляді доказів наданих Військовою частиною НОМЕР_1 , не заглиблюючись у справу №280/8040/21 виніс постанову про закриття виконавчого провадження та фактично виконання рішення не відбулося.
Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 01.12.2025 року у задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення у справі №280/8040/21 – відмовлено.
Ухвала Запорізького окружного адміністративного суду від 01.12.2025 року мотивована тим, що не встановлено обставин, які б свідчили про недобросовісність дій відповідача Військової частини НОМЕР_1 під час виконання рішення суду у справі №280/8040/21, його умисне невиконання або ухилення від його виконання. 
Не погоджуючись з ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 01.12.2025 року, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу, а заяву задовольнити. Вказує, що рішення суду не виконане. 
Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції ухвали від 01.12.2025 року, колегія суддів апеляційної інстанції виходить з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
В адміністративних справах з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг за письмовою заявою заявника суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати звіт про виконання судового рішення.
Частиною 1 ст. 382-1 КАС України передбачено, що суд розглядає заяву про зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення (крім заяви, передбаченої ч. 5 ст. 382 цього Кодексу) протягом десяти днів з дня її надходження в порядку письмового провадження, а за ініціативою суду чи клопотанням заявника - у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду, не перешкоджає судовому розгляду.
Отже, наведені процесуальні норми мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення.
Правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль. 
При цьому суд, встановлюючи строк для подання звіту, повинен враховувати особливості покладених обов`язків згідно із судовим рішенням та можливості суб`єкта владних повноважень їх виконати. 
У разі невиконання судового рішення позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження.
Матеріалами справи підтверджується, що на примусовому виконанні у Центральному відділі державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебувало виконавче провадження №77747616 щодо примусового виконання рішення суду у справі №280/8040/21.
Відповідно до постанови від 15.05.2025 судом встановлено , що головним державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) було закінчене виконавче провадження на підставі п.9 ч.1 ст. ст. 39, 40 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з повним фактичним виконанням рішення.
Зазначена постанова про закриття виконавчого провадження позивачем була оскаржена до Запорізького окружного адміністративного суду, та рішенням суду від 05.08.20205 залишеним без змін Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 22.10.2025 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса) про визнання протиправними дій та скасування постанови – відмовлено у повному обсязі.
У рішенні суду від 05.08.2025 у справі №280/5375/25 встановлено, що «На виконання зазначеного рішення в рамках виконавчого провадження №77747616 військовою частиною НОМЕР_1 було здійснено розрахунок вартості неотриманого речового майна позивача за цінами, що діяли станом на 01.01.2021 та в одиницях виміру, передбачених наказом Міністерства оборони України від 29.04.2016 №232 «Про речове забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26 травня 2016 року за №767/28897. Зазначені відомості відображені в довідці №199 від 28.06.2024, вартість такого майна розраховано у розмірі 20739,10 грн.
Оскільки вартість речового майна, що була виплачена на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 05.11.2020 у справі №280/4232/20, не змінилась, військовою частиною НОМЕР_1 долучено в якості доказу виконання судового рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 03.10.2023 у справі №280/8040/21 платіжне доручення № 1900 від 13.05.2021.
За таких обставин, посилання позивача на факт невиконання судового рішення, оскільки на його особистий картковий рахунок не було здійснено зарахувань, не відповідає фактичним обставинам справи.
Таким чином, спірна постанова про закінчення виконавчого провадження прийнята на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону № 1404-VIII є правомірною, адже за змістом наданих боржником документів у їх сукупності підтверджене фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.»
З наведеного вище вбачається виконання відповідачем рішення суду від 03.10.2023 по справі №280/8040/21.
В абз. 3 п. 2.1 мотивувальної частини рішення від 26.06.2013 № 5-рп/2013 Конституційний Суд України зазначив, що складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення. 
Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 № 11-рп/2012).
Також, у Рішенні від 26.06.2013 Конституційний Суд України врахував практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в пункті 43 рішення від 20.07.2004 у справі «Шмалько проти України», заява № 60750/00, зазначив, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбачений статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.
В пункті 2.1 мотивувальної частини Рішення від 15.05.2019 № 2-р(II)/2019, на підставі аналізу статей 3, 8, частин першої та другої статті 55, частин першої та другої статті 129-1 Конституції України в системному взаємозв`язку, Конституційний Суд України вказав на те, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. 
Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання.
Положеннями п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. 
Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя.
Отже, обов`язковою складовою судового процесу є фактичне втілення судових присуджень у певні матеріальні блага, яких особа була протиправно позбавлена до отримання судового захисту, а відтак, судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню стороною, на яку покладено відповідний обов`язок.
Це означає, що учасник справи, якому належить виконати судовий акт, повинен здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.
Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що з наведених заявником обставин суд не вбачає підстав для встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, оскільки судом наразі не встановлено обставин, які б свідчили про недобросовісність дій відповідача Військової частини НОМЕР_1 під час виконання рішення суду у справі №280/8040/21, його умисне невиконання або ухилення від його виконання.
При цьому з матеріалів справи вбачається повне виконання боржником судового рішення (постановою державного виконавця від 15.05.2025 було закінчене виконавче провадження №77747616). 
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду. Керуючись ст. 241-245, 250, 311, 312, 316, 321, 322, 327, 328, 329 КАС України, суд, 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 01.12.2025 року – залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття 03.04.2026 та може бути оскаржена до Верховного Суду в силу ст. 238 КАС України протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня її прийняття шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції. 
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Головуючий - суддя Ю. В. Дурасова 

суддя О.М. Лукманова 

суддя Л.А. Божко