справа № 165/91/26
провадження № 3/165/180/26 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2026 року м. Нововолинськ

Суддя Нововолинського міського суду Волинської області Гайворонський О.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працює, за ч.3 ст.51 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 

встановив:

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ВБА №206804 від 26.12.2025 зазначено, що 26 грудня 2025 року о 16 год 34 хв ОСОБА_1 вчинив дрібну крадіжку, а саме: перебуваючи в магазині «Для Вас», що за адресою: вул.Героїв АТО, 23, м.Нововолинськ, використовуючи викрадену платіжну картку, що належить ОСОБА_2 , здійснив розрахунок за товар на суму 70 грн, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 51 КУпАП, оскільки протягом року піддавався адміністративному стягненню за аналогічне правопорушення.
У протоколі про адміністративне правопорушення серії ВБА №206647 від 26.12.2025 зазначено, що 26 грудня 2025 року о 16 год 56 хв ОСОБА_1 вчинив дрібну крадіжку, а саме: перебуваючи в магазині «Для Вас», що за адресою: вул.Героїв АТО, 23, м.Нововолинськ, використовуючи викрадену платіжну картку, що належить ОСОБА_2 , здійснив розрахунок за товар на суму 406 грн, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 51 КУпАП, оскільки протягом року піддавався адміністративному стягненню за аналогічне правопорушення.
У протоколі про адміністративне правопорушення серії ВБА №206648 від 26.12.2025 зазначено, що 26 грудня 2025 року о 16 год 58 хв ОСОБА_1 вчинив дрібну крадіжку, а саме: перебуваючи в магазині «Для Вас», що за адресою: вул.Героїв АТО, 23, м.Нововолинськ, використовуючи викрадену платіжну картку, що належить ОСОБА_2 , здійснив розрахунок за товар на суму 245 грн, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 51 КУпАП, оскільки протягом року піддавався адміністративному стягненню за аналогічне правопорушення.
У протоколі про адміністративне правопорушення серії ВБА №206803 від 26.12.2025 зазначено, що 26 грудня 2025 року о 16 год 59 хв ОСОБА_1 вчинив дрібну крадіжку, а саме: перебуваючи в магазині «Для Вас», що за адресою: вул.Героїв АТО, 23, м.Нововолинськ, використовуючи викрадену платіжну картку, що належить ОСОБА_2 , здійснив розрахунок за товар на суму 160 грн, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 51 КУпАП, оскільки протягом року піддавався адміністративному стягненню за аналогічне правопорушення.
На розгляд справи ОСОБА_1 не з`явився, про день, час, місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи від нього на адресу суду не надходили. Про місце розгляду справи останній також повідомлений під час складання протоколу про адміністративне правопорушення. 
Судом вжито всіх заходів, передбачених законодавством, для інформування особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, про розгляд справи. Крім цього, на офіційному сайті Нововолинського міського суду Волинської області користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їх частин, інформації про призначені судові засідання.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі №3236/03 «Пономарьов проти України» (п.41) наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
Реалізуючи положення п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких – не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Креуз проти Польщі» №28249/95 від 19.06.2001, в п.53 якого зазначено, що «… «право на суд» не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави ...», тобто уникнення зловживання суб`єктами такими правами.
ОСОБА_1 було відомо про наявність щодо нього складених протоколів про адміністративне правопорушення у вчиненні ним адміністративних правопорушень, передбачених ч.3 ст.51 КУпАП, та відомо про те, що справа буде розглядатись Нововолинським міським судом Волинської області, однак останній не цікавився станом розгляду справи про притягнення його до відповідальності за вчинення вказаних адміністративних правопорушень.
Враховуючи наведене, вважаю за можливе провести розгляд справи без участі особи, що притягається до адміністративної відповідальності.
Відповідно до ст.36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом, стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. 
Виходячи з положень зазначеної статті, вказані справи підлягають об`єднанню в одне провадження з наданням номеру справи - №165/91/26.
Відповідно до вимог ст.251 КУпАП доказами є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення та винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та іншими доказами, свідченнями та документами, які також повинні бути відносними і допустимими.
Факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ст.51 КУпАП підтверджується матеріалами адміністративної справи у їх сукупності. 
Разом з тим, у протоколах про адміністративне правопорушення дії ОСОБА_1 кваліфіковано працівниками поліції за ч.3 ст.51 КУпАП.
Диспозиція ч.3 ст.51 КУпАП передбачає відповідальність за дії, передбачені ч.1 ст.51 КУпАП, вчинені особою, яка протягом року піддавалась адміністративному стягненню за Дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.
Як вбачається з матеріалів справи, до протоколу про адміністративне правопорушення не додано копій постанов про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності протягом року, завірених належним чином та з відомостями про набрання ними законної сили.
Таким чином, дії ОСОБА_1 не можна визнати такими, що вчинені особою, яка двічі протягом року піддавалась адміністративному стягненню та відповідно кваліфікувати їх за ч.3 ст.51 КУпАП.
Разом з тим, Кодекс України про адміністративне правопорушення не містить норми, яка б передбачала перекваліфікацію дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тому у даному випадку необхідно застосувати аналогію закону, яка полягає у застосуванні врегульованих конкретною нормою правовідносин, норми закону, що регламентує подібні відносини у кримінальному процесуальному законодавстві.
Відповідно до ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Конституційний Суд України у пункті 3.4 Рішення від 11.10.2011 №10-рп/2011 зазначає, що з аналізу положень міжнародних актів, наведених у Рішенні, не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення».
У пункті 3.6 цього рішення Конституційний Суд України вказує, що відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним. У цьому ж Рішенні Конституційний Суд України поширює певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
У пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року (заява N 7460/03) зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, справи про адміністративні правопорушення, враховуючи, зокрема, розмір та характер стягнень, для цілей статті 6 ЄСПЛ належать до справ із обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення. Таким чином, на дану категорію справ поширюються гарантії статті 6 ЄСПЛ.
Згідно з вимогами ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Відповідно до ст.7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, нікого не може бути визнано винним у вчиненні будь-якого кримінального правопорушення на підставі будь-якої дії чи бездіяльності, яка на час її вчинення не становила кримінального правопорушення, згідно з національним законом або міжнародним правом; також не може бути призначене суворіше покарання ніж те, що підлягало застосуванню на час вчинення кримінального правопорушення.
З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
Враховуючи вищенаведене, приходжу до висновку, що дії ОСОБА_1 слід перекваліфікувати з ч.3 ст.51 КУпАП на ч.1 ст.51 КУпАП. Перекваліфікація дій не порушує права ОСОБА_1 та не змінює обставин правопорушення, зафіксованих в протоколах про адміністративне правопорушення.
За таких обставин, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст.51 КУпАП.
Враховуючи характер вчинених правопорушень, дані про особу порушника, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих обставин, вважаю за необхідне накласти адміністративне стягнення у виді штрафу.
На підставі п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» до стягнення з ОСОБА_1 в дохід держави підлягає судовий збір в сумі 665,60 грн.
Керуючись ст.36, ст.40-1, ст.283, ст.284 КУпАП, на підставі ч.1 ст.51 КУпАП,

постановив:

Справи відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.51 КУпАП (справа № 165/91/26), за ч.3 ст.51 КУпАП (справа № 165/92/26), за ч.3 ст.51 КУпАП (справа № 165/93/26), за ч.3 ст.51 КУпАП (справа № 165/94/26) об`єднати в одне провадження, присвоївши номер справи №165/91/26.
Дії ОСОБА_1 перекваліфікувати з ч.3 ст.51 КУпАП на ч.1 ст.51 КУпАП.
Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбачених ч.1 ст.51 КУпАП, та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 (одна тисяча двадцять) грн.
Стягнути з ОСОБА_1 в користь держави судовий збір в розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн 60 коп.
Штраф має бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови — не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. В порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника, відповідно до ст. 308 КУпАП, стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.
Строк пред`явлення постанови до виконання - три місяці з дня її винесення.
Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Нововолинський міський суд протягом десяти днів з дня її винесення відповідно до ст.294 КУпАП.

Суддя        Олександр ГАЙВОРОНСЬКИЙ