ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Єдиний унікальний №332/4215/25     Головуючий в 1 інст.Марченко Н.В. 
Провадження №33/807/424/26     Доповідач в 2 інст.Дадашева С.В.
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2026 року     місто Запоріжжя

Суд апеляційної інстанції у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Дадашевої С.В., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , його захисника-адвоката Гаранича С.М., розглянув в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за апеляційною скаргою захисника останнього - адвоката Гаранича С.В. на постанову Заводського районного суду м.Запоріжжя від 13 листопада 2025 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , маючого ІІ групу інвалідності, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та призначено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік .
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Згідно з постановою суду, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 410919 від 03 серпня 2025 року встановлено, що 03 серпня 2025 року о 09-35 годині по вул.Скворцова, буд.247 в м.Запоріжжі ОСОБА_1 керував транспортним засобом – Chevrolet Aveo д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння а саме: звужені зіниці очей, що не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, неприродна блідість. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку у медичному закладі відмовився. Подія зафіксована на бодікамеру. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР. Від керування транспортним засобом відсторонений. Про повторність попереджений.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат Гаранич С.М. просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, просить скасувати постанову суду першої інстанції, провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП. 

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що судом першої інстанції, при посиланні на протокол ЕПР1 №410919, не надано належної правової оцінки порушенням, які були викладені у клопотанні від 12 листопада 2025 року, що підтверджує недопустимість усіх доказів у справі: 
- незаконна зупинка транспортного засобу та підміна правових підстав;
- поліцейським проігноровані медичні обставини ОСОБА_1 , неналежним чином оголошені ознаки сп`яніння, відсутність візуального підтвердження встановлення ознак наркотичного сп`яніння, дописування слова «звужені» у документах: рапорті, направленні, протоколі; 
- поліцейським ОСОБА_1 був наданий дозвіл на керування транспортним засобом в умовах підозри на сп`яніння; 
- поведінка поліцейського мала характер спонукання до відмови та ухилення від надання консультативної допомоги. Так, ОСОБА_1 не були роз`яснені наслідки відмови від огляду;
- у направленні на огляд містяться суттєві порушення, а саме в часі складання документа, дописування та недостовірність ознак сп`яніння;
- рапорт працівника поліції не містить відомостей щодо підстав зупинки транспортного засобу, що є підтвердженням незаконності самої зупинки;
- відеозапис не є безперервним, свідки на відеозаписі відсутні;
- судом першої інстанції не надано оцінки «незаконній поверхневій перевірці» та неетичній поведінці працівника поліції;
- судом першої інстанції не досліджено стенограму, яка була додатком до клопотання , що свідчить про неповний судовий розгляд;
- судом першої інстанції не був переглянутий відеозапис з боді камер в повному обсязі;
- неналежне фіксування відмови та її двозначність, оскільки «відмова» водія не була зафіксована у встановленому порядку. Відповідь «Так» на питання поліцейського «Відмовляєтесь, правильно?» в умовах маніпуляції та не роз`яснення повних наслідків не може вважатися фактом відмови від огляду на стан сп`яніння у встановленому порядку. 
В доповненнях до апеляційної скарги захисник-адвокат Гаранич С.М. зазначає про те, що підставою для направлення ОСОБА_1 на медичний огляд поліцейським було зазначено «тремтіння пальців рук» (тремор). Проте даний симптом не є ознакою сп`яніння, а наслідком тяжкого поранення. Згідно з Довідкою №13 від 16 січня 2026 року, виданою КНП: ОСОБА_1 перебуває під наглядом з 2024 року. Діагноз: «Наслідки мінно-вибухової травми (2024р.), посттравматична енцефалопатія, тремор рук».
Оскільки тремор рук є постійним клінічним станом ОСОБА_1 внаслідок травми, він не може трактуватися як ознака сп`яніння. Як було зазначено в апеляційній скарзі, відеозапис не підтверджує «неприродну блідість» чи реакцію зіниць», а термін «звужені» був штучно дописаний поліцейським до рапорту та направлення, а також внесений до протоколу. 

Заявлене захисником-адвокатом Гараничем С.М. клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження вищевказаної постанови суду підлягає задоволенню, оскільки ані ОСОБА_1 , ані його захисник-адвокат Гаранич С.М. у розгляді справи в суді першої інстанції участі не брали. 14 листопада 2025 року захисник-адвокат Гаранич С.М. отримав копію постанови суду першої інстанції, та вже 21 листопада 2025 року, тобто в межах строку на апеляційне оскарження, подав апеляційну скаргу на адресу Запорізького апеляційного суду. 26 листопада 2025 року за №04-28/2776/25 апеляційним судом, відповідно до вимог ст.294 КУпАП, вищезазначену апеляційну скаргу було надіслано на адресу Заводського районного суду м.Запоріжжя, яку було отримано останнім 01 грудня 2025 року. Постановою Запорізького апеляційного суду від 24 грудня 2025 року апеляційну скаргу адвоката Гаранича С.М, подану на постанову Заводського районного суду м.Запоріжжя від 13 листопада 2025 року, якою  ОСОБА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, повернуто особі, яка її подала. 31 грудня 2025 року захисник-адвокат Гаранич С.М. подав вдруге апеляційну скаргу на постанову Заводського районного суду м.Запоріжжя від 13 листопада 2025 року, разом з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження вищезазначеної постанови суду першої інстанції. Тобто зловживання своїми процесуальними правами з боку апелянта не убачається. Виходячи з того, що доводи апелянта щодо причин пропуску строку на апеляційне оскарження є переконливими, виходячи з принципу верховенства права, який визнається і діє в Україні (ст.8 Конституції України), задля забезпечення особі, що притягається до адміністративної відповідальності, можливості реалізувати свої процесуальні права, подана апеляційна скарга підлягає розгляду.

Заслухавши аргументи особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , його захисника-адвоката Гаранича С.М., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, перевіривши матеріали справи та доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд доходить таких висновків.
Згідно з положеннями ст.245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Зі змісту ст.283 КУпАП убачається, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення має бути законною, обґрунтованою та вмотивованою.
Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.
Цих вимог закону суд першої інстанції дотримався не в повній мірі, оскільки не з`ясував повно і всебічно всіх обставин справи та не перевірив належним чином наявні в справі докази.
Так, щодо ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №410919 від 03 серпня 2025 року, згідно з яким, 03 серпня 2025 року о 09-35 годині по вул.Скворцова, буд.247 в м.Запоріжжі ОСОБА_1 керував транспортним засобом – Chevrolet Aveo д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння а саме: виражене тремтіння пальців рук, звужені зіниці очей, що не реагують на світло, неприродна блідість. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку у спеціальному медичному закладі відповів відмовою. Від керування транспортним засобом відсторонено, про повторність попереджено, чим порушив п.2.5 ПДР України – відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських засобів, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП. 
До вказаного протоколу додано: направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 03 серпня 2025 року; рапорт інспектора взводу №2 роти №1 батальйону №1 УПП в Запорізькій області ДПП; довідку щодо відсутності повторності правопорушення за ст.130 КУпАП та про те, що ОСОБА_1 має посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 24 травня 2006 року; відеозапис події.
Як зазначено в постанові суду, представник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – адвокат Гаранич С.М. заявив клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку із відсутністю події і складу в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, обґрунтовуючи недоведеністю його провини з огляду на ігнорування інспектором патрульної поліції медичних обставин у ОСОБА_1 , який переніс операцію – резекційну трепанацію черепа, що призвело до тремтіння пальців рук, порушення інспектором патрульної поліції порядку проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, що полягає у маніпулюванні та спонуканні ОСОБА_1 відмовитись від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. Зауважив про розбіжності в часі, зазначеному у протоколі та на відеозаписі, просив звернути увагу суду на відсутність ідентифікації відеозапису, на якому у порушення ст. 99 КАС України відсутній цифровий підпис, а також відеозапис не є безперервним, а отже , такий доказ не може бути належним та допустимим. Також, представник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – адвокат Гаранич С.М. просив звернути увагу на те, що при огляді ОСОБА_1 інспектор патрульної поліції не оголосив, які саме зіниці очей у ОСОБА_1 - «звужені» чи «розширені», повністю не роз`яснив останньому ст. 268 КУпАП. Крім того, на думку представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – адвоката Гаранича С.М., зупинка відбулась в іншому місці Заводського району міста Запоріжжя,а в протоколі зазначена невірна адреса, що свідчить про недопустимість доказу – протоколу про адміністративне правопорушення. Разом із цим, просив суд врахувати під час ухвалення постанови те, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій, має державні нагороди та статус ветерана війни, внаслідок якої має ІІ групу інвалідності.
Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 провину не визнав, суду пояснив, що відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі у зв`язку із тим, щ за два дні до події він вживав медичний препарат «парацетамол»
В ході апеляційного розгляду справи ОСОБА_1 та його захисник-адвокат Гаранич С.М. підтримали апеляційну скаргу та навели доводи, які є аналогічними тим, що містяться в цій скарзі.
Перевіряючи доводи сторони захисту, суд апеляційної інстанції звертає увагу на таке.
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №410919 від 03 серпня 2025 року, водію ОСОБА_1 інкримінується порушення п.2.5 ПДР, а саме: відмова водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння.
В свою чергу, проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому ст.266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним Наказом МВС України та МОЗ України від 09 листопада 2015 року №1452/735, та Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженим постановою КМУ від 17 грудня 2008 року №1103.
Проте, як встановлено під час апеляційного розгляду, зазначені вимоги працівниками поліції не дотримані.

Так, з відеозаписом, доданим до протоколу зафіксована зупинка транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , перевірка документів останнього, візуальний огляд ОСОБА_1 на визначення ознак сп`яніння, повідомлення останньому про виявлення певних ознак наркотичного сп`яніння та пропозиція останньому пройти огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я. Згідно з відеозаписом, на вказану пропозицію ОСОБА_1 відповів, що є військовослужбовцем, проте наразі проходить ВЛК з метою «списання», в нього наявна травма голови, наркотичні речовини він не вживає, вживає лише медичні препарати. На проходження огляду у лікаря нарколога ОСОБА_1 погодився. При цьому зафіксовано і те, що працівник поліції зазначив, що ОСОБА_1 може їхати за працівниками поліції на власному автомобілі. На запитання ОСОБА_1 щодо обов`язковості поїздки до медичного закладу, поліцейські відповіли, що він може не їхати, не роз`яснюючи при цьому наслідки такої відмови. Далі, ОСОБА_1 сідає до службового автомобілю працівників поліції для слідування до медичного закладу для проходження огляду. Під час слідування до медичного закладу ОСОБА_1 повідомив працівникам поліції про те, що він дуже хвилюється, оскільки вживає серйозні медичні препарати. На це працівники поліції відповіли, що ОСОБА_1 може зараз не їхати на огляд, а пройти огляд на стан сп`яніння тоді, коли йому буде зручно та в нього буде на це час, та з результатом огляду може поїхати до суду. В іншому випадку, за відмову від проходження огляду щодо нього все одно буде складено протокол, а у випадку, якщо він поїде, тест може показати 13 видів наркотиків, і в суді важко буде щось довести. 
З відеозапису убачається, що фактично чіткої вимоги на адресу ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку (в медичному закладі) працівниками поліції висловлено не було, а фактично останньому було роз`яснено, що він має право поїхати на огляд до медичного закладу чи відмовитись від такого огляду, та пройти цей огляд пізніше у зручний час, що в свою чергу не узгоджується з вимогами ст.266 КУпАП. 
З огляду на викладене, є переконливими доводи сторони захисту про те, що відмова ОСОБА_1 пройти огляд в медичному закладі у присутності поліцейських фактично обумовлена тими роз`ясненнями, які він отримав від самих поліцейських. 
При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що в матеріалах справи містяться медичні документи, які підтверджують доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, особою з інвалідністю 2 групи у наслідок мінно-вибухової травми, та що в нього тремор верхніх кінцівок, у зв`язку з чим останній проходив відповідне лікування, у тому числі хірургічне. Бойове поранення отримав під час виконання обов`язків військової служби. 

На думку суду апеляційної інстанції, протокол та інші докази, що містяться в матеріалах справи, не можуть слугувати достатніми доказами для доведення винуватості ОСОБА_1 у інкримінованому йому правопорушенні.
В свою чергу, суд має обґрунтувати свої висновки лише доказами, які є достатньо переконливими, чітко сформульованими, тобто такими, які не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом», оскільки таке доведення може випливати із сукупності ознак чи не спростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.
Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційному принципі презумпції невинуватості. При цьому, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст.62 Конституції України).
Тягар доведення в діях особи складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган.
На думку апеляційного суду, зібрані в справі докази не відповідають критерію «поза розумним сумнівом».
Проте, суд першої інстанції повно і всебічно не з`ясував всіх обставин справи та не перевірив їх доказами, у зв`язку з чим висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вищевказаному правопорушенні є передчасними та такими, що суперечать фактичним обставинам справи.
З урахуванням викладеного, оскаржувана постанова суду не може бути визнана законною та обґрунтованою, тому підлягає безумовному скасуванню із закриттям провадження в справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП - через відсутність події і складу адміністративного правопорушення.
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

поновити захиснику-адвокату Гараничу С.В. строк на апеляційне оскарження постанови Заводського районного суду м.Запоріжжя від 13 листопада 2025 року.
Апеляційну скаргу захисника - адвоката Гаранича С.В. задовольнити. 
Постанову Заводського районного суду м.Запоріжжя від 13 листопада 2025 року щодо  ОСОБА_1 , за ч.1 ст.130 КУпАП скасувати. 
Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП - у зв`язку з відсутністю складу та події правопорушення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького
апеляційного суду      С.В. Дадашева
Дата документу  Справа № 332/4215/25