Справа № 522/5/26-Е

Провадження № 2/522/5/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2026 року Приморський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Абухіна Р.Д.,
за участю секретаря судового засідання Гудзюк Ю.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа - Одеська універсальна біржа «ЦЕНТР», про визнання договору купівлі-продажу дійсним,

В С Т А Н О В И В:
До суду надійшов позов  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа Одеська універсальна біржа «ЦЕНТР» про визнання договору купівлі-продажу дійсним.
В обґрунтування позову позивачка вказала, що 19.06.1996 року між нею та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка діяла від свого імені та від імені й в інтересах своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , був укладений договір № Н/96-0669, відповідно до якого позивачка купила 250/1000 квартири за адресою: АДРЕСА_1 . 
Ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 04.02.2026 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено підготовче засідання.
Позивачка у судове засідання не прибула. У матеріалах справи наявна заява представника позивачки про розгляд справи за її відсутності.
Відповідачі та представник третьої особи в судове засідання повторно не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомляли, відзиву не подали.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.
За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.
19.06.1996 року на Одеській універсальній товарній біржі «Центр» був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна № Н/96-0669, згідно з яким ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , діючи від свого імені та від імені й в інтересах своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , продали, а ОСОБА_1 купила 250/1000 квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Договором № Н/96-0669 від 19.06.1996 року передбачалося, що 250/1000 квартири продані з торгів за 960 000 000 крб., які отримані продавцями до підписання договору, та належать новому власникові: ОСОБА_1 . Право власності на квартиру було зареєстровано в Одеському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості 27.06.1996 року за № 397, стор. 73, кн. 125. Договір між сторонами вчинено на підставі вимог ст. 15 Закону України «Про товарні біржі», зареєстрований у «Журналі реєстрації угод по біржових об`єктах нерухомості» за № Н/96-0669.
Матеріали справи містять свідоцтво про право власності від 27.06.2002 року № НОМЕР_1 щодо 463/1000 часток квартири АДРЕСА_2 , яка належить в рівних частках ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 .
На підставі ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Судовий захист цивільних прав та інтересів шляхом визнання відповідного права гарантується ст. 16 ЦК України, з якої вбачається, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ч. 1 ст. 224 Цивільного кодексу Української РСР (у редакції від 30.10.1999 року), за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно з п. 6 договору №Н/96-0669 від 19.06.1996 року передбачалося, що 250/1000 квартири продані з торгів за 960 000 000 крб., які отримані продавцями до підписання договору. 
У договорі купівлі-продажу майна № Н/96-0669 від 19.06.1996 року зазначено, що цей договір подальшому нотаріальному посвідченню не підлягає. Між учасниками правочину не було будь-яких спорів щодо умов договору та нерухомого майна, яке є предметом цього правочину. Сторони дійшли згоди щодо всіх істотних умов цього договору та виконали всі зобов`язання.
Як вбачається з матеріалів справи, сторони дійшли згоди щодо всіх істотних умов договору купівлі-продажу й виконали його умови договору, а саме: після підписання договору відповідачі повністю звільнили продану частку квартири, передали від неї ключі позивачу та виїхали. Після того як позивачка вселилася до цієї квартири, вона здійснює всі права власника.
Одночасно суд бере до уваги й положення ЦК України, а саме ст. 204 ЦК України, згідно з якою правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним, та ст. 321 ЦК України, згідно з якою право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно з ч.1 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» у редакції, чинній на момент укладення договору, біржовою операцією визнається угода, що відповідає у сукупності таким умовам: представляє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товару, допущених до обороту на товарній біржі; якщо її учасники є членами біржі та якщо вона зареєстрована на біржі не пізніше наступного за укладеною угодою дня. 
На підставі ч.ч.4, 5 ст.15 Закону України «Про товарну біржу» у редакції, чинній на момент укладення договору, угоди зареєстровані на біржі не потребують нотаріального засвідчення, угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі.
Відповідно до п. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому випадку нотаріальне посвідчення договору не вимагається.
Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 28.04.1978 року зі змінами № 15 від 15.05.1998 року «Про судову практику по справам про визнання угод недійсними, з підстав недодержання нотаріальної форми», визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню, зокрема, договори довічного утримання; застави, купівлі - продажу. Якщо така угода виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд, на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК України , за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною.
На момент укладення договору сторони керувалися положеннями спеціального законодавства щодо укладення договорів на товарній біржі, договір було укладено з дотриманням вимог чинного на той час законодавства за спільною згодою сторін, а його умови сторонами повністю виконано.
За таких обставин суд вважає, що договір купівлі-продажу підлягає визнанню дійсним.
Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справи, а також підтверджуються зібраними у справі доказами.
У рішенні суду повно відображено обставини, які мають значення для цієї справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності та підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.
Керуючись ст. ст. 1, 2, 5, 11, 76-81 223, 241, 258, 263-265, 273, 280, 354 ЦПК України, суд
В И Р І Ш И В:

Позов  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа Одеська універсальна біржа «ЦЕНТР», про визнання договору купівлі-продажу дійсним- задовольнити.
Визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна № Н/96-0669 від 19.06.1996 року щодо 250/1000 квартири за адресою: АДРЕСА_1 , укладений між продавцями: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та покупцем ОСОБА_1 , посвідчений на Одеській універсальній товарній біржі «Центр» за реєстровим № Н/96-0669 від 19.06.1996 року.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя         Р. Д. Абухін