Справа № 199/3265/26
(3/199/1189/26) 
ПОСТАНОВА 
іменем України
19.03.2026 року м. Дніпро

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра Воробйов В.Л. розглянувши справу про військове адміністративне правопорушення відносно військовослужбовця капітана  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП невідомо, уродженця: АДРЕСА_1 , у скоєні військового адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-11 КУпАП,-
В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про військове адміністративне правопорушення серії ДНК/О №185 від 09.03.2026 року, слідує, що з доповіді командира військової частини НОМЕР_1 від 04.03.2026, яка надійшла по лінії оперативно-чергової служби в порядку Інструкції з надання доповідей і донесень про події, кримінальні правопорушення, військові адміністративні правопорушення та адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, порушення військової дисципліни та їх облік у Міністерстві оборони України, Збройних Силах України та Державній спеціальній службі транспорту, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 29.11.2018 №604 (далі - Інструкція) вбачається, що 04.03.2026 о 12:00 капітан ОСОБА_1 , прибув до тимчасового розташування підрозділу військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 , після того, як був відсутній на військовій службі з 03.03.2026 о 16:00.
Відповідно до пункту 21 Інструкції про самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцями (крім військовослужбовців строкової військової служби), невихід без поважних причин на службу, нез`явлення з відрядження, відпустки, закладу охорони здоров`я, нез`явлення у разі призначення або переведення до нового місця служби командири (начальники) військових частин доповідають своїм безпосереднім командирам (начальникам) та повідомляють начальника органу управління Військової служби правопорядку, у зоні діяльності якого військова частина виконує завдання за призначенням, усно - протягом доби з моменту, коли стало відомо про факт порушення, а протягом доби з моменту надання усної доповіді - письмово.
Факт безпідставної відсутності капітана ОСОБА_1 у місці тимчасового розташування підрозділу військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 з 16:00 03.03.2026 по 12:00 04.03.2026 підтверджується матеріалами адміністративної справи, а також поясненням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
У відповідності до вимог ст. 11, 16, 37, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.99. № 548-XIV та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 р. № 551-XIV, капітан ОСОБА_1 під час проходження військової служби повинен свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів; знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних сил України; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою; бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.
Відповідно до пунктів 1, 3 частини 4 статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять), або поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).
Проте, з порушенням статутних обов`язків, всупереч інтересам військової служби, капітан ОСОБА_1 без належних правових підстав та без поважних причин був відсутній у місці тимчасового розташування підрозділу військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 з 16:00 03.03.2026 по 12:00 04.03.2026 та, як наслідок, вважається таким, що вчинив самовільне залишення частини тривалістю до трьох діб.
Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України на території України введено воєнний стан, продовжений відповідними указами Президента України по теперішній час.
Частиною 5 статті 407 Кримінального кодексу України (в редакції, що діяла станом на момент вчинення капітаном ОСОБА_1 протиправного діяння) законодавцем встановлено відповідальність за самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем, а також нез`явлення його вчасно на службу без поважних причин, вчинені в бойовій обстановці, а так само за ті самі дії тривалістю понад три доби, вчинені в умовах воєнного стану.
Зазначене дозволяє дійти до висновку про відсутність у діях капітана ОСОБА_1 ознак кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 407 Кримінального кодексу України, з огляду на тривалість перебування останнього поза місцем тимчасового розташування підрозділу військової частини НОМЕР_1 протягом 20 годин.
В свою чергу, приписами частини 2 статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.
В той же час, частиною 3 статті 172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено адміністративну відповідальність за самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем (крім строкової військової служби), а також військовозобов`язаним та резервістом під час проходження зборів, а також нез`явлення його вчасно без поважних причин на військову службу у разі призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до десяти діб.
Системний аналіз вище зазначених норм права у редакції станом на час вчинення капітаном ОСОБА_2 протиправних діянь свідчить про те, що відсутність військовослужбовця (крім строкової служби) на службі без поважних причин лише понад 3 (три) доби утворює склад військового кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 Кримінального кодексу України та унеможливлює притягнення військовослужбовців(крім строкової служби) до адміністративної відповідальності за ч. З ст. 172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення на підставі частини 2 статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Проте, слід дійти до висновку, що відсутність військовослужбовця (крім строкової служби) на службі без поважних причин до 3 (трьох) діб утворює склад військового адміністративного правопорушення, оскільки за таких умов відсутня конкуренція між правовими нормами, зазначеними у ч. З ст. 172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення та ч. 5 ст. 407 Кримінального кодексу України.
Кваліфікація дій капітана ОСОБА_1 за ч.4 ст. 172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення унеможливлюється з огляду на пряму вказівку законодавцем у диспозиції зазначеної частини про незастосування її під час дії воєнного стану.
З пояснень військовослужбовця капітана ОСОБА_1 не встановлено обставин, які б свідчили про наявність поважних причин для відсутності у місці розташування підрозділу військової частини НОМЕР_1 .
За викладених вище обставин, капітан ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, проходячи її у військовій частині НОМЕР_1 протиправно, всупереч інтересам військової служби, на порушення своїх статутних обов`язків, був відсутній у місці тимчасового розташування підрозділу військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 з 16:00 03.03.2026 по 12:00 04.03.2026 без поважних причин.
Таким чином, капітан ОСОБА_1 на протязі 16:00 03.03.2026 по 12:00 04.03.2026 вчиняв військове адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3ст. 172-11 КУпАП (Самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем тривалістю до десяти діб) тривалістю 20 годин.
Факт вчинення капітаном ОСОБА_1 військового адміністративного правопорушення підтверджується матеріалами адміністративної справи, а також поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

У судове засідання, будучи належним чином повідомлений про дату та час розгляду,  ОСОБА_1 не з`явився. 
При розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно  ОСОБА_1 , суд враховує те, що останній був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи у судовому засіданні на 19.03.2026, смс-повідомленням, яке заздалегідь було направлено на особистий номер  ОСОБА_1 , який було добровільно вказано останнім під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, та судовою повісткою про виклик до суду, та на яку у зазначений час та місце до суду не з`явився.
Вважаю, що  ОСОБА_1 був судом належним чином повідомлений на 19.03.2026.
Крім того, до суду не надходили заяви або клопотання  ОСОБА_1 про неможливість розгляду справи за його відсутності.
Суд вважає такі дії  ОСОБА_1 , як усталену практику щодо штучного затягування часу та створення умов для спливу часу для притягнення до адміністративної відповідальності, а також намагання останнього уникнути адміністративної відповідальності за скоєне ним адміністративне правопорушення. 
З огляду на викладене, неявка,  ОСОБА_1 , як особи, на яку складено протокол про адміністративне правопорушення та яка підлягає притягненню до адміністративної відповідальності, свідчать про обізнаність про розгляд справи та невжиття заходів для явки до суду, що може свідчити про усталену практику щодо штучного, свідомого затягування часу розгляду справи з метою закінчення строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого статтею 38 КУпАП, намагання уникнути адміністративної відповідальності за скоєне адміністративне правопорушення.
Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправних зволікань) судового захисту.
В поняття «розумний строк» розгляду справи, Європейський суд з прав людини включає: складність справи; поведінку заявника; поведінку органів державної влади; важливість справи для заявника.
Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Смірнов проти України» від 08.11.2005 слідує, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.
Крім того, Європейський суд з прав людини в п. 41 рішення від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження та добросовісно виконувати процесуальні обов`язки (див., mutatismutandis, рішення у справі «Олександр Шевченко проти України», заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26.04.2007 та «Трух проти України», заява N 50966/99 від 14.10.2003.
Суд звертає увагу, що для отримання інформації щодо стану розгляду судової справи та прийнятих судових рішень функціонує офіційний Веб-портал «Судова влада України» та «Єдиний державний реєстр судових рішень» за допомогою яких будь-яка особа може отримати актуальну інформацію щодо стану судової справи, та стадії її розгляду.
Керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Креуз проти Польщі» № 28249/95 від 19.06.2001 року, в п.53 якого зазначено, що «…право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави ...», тобто уникнення зловживання суб`єктами такими правами.
Слід зазначити, що  ОСОБА_1 не звертався до суду з заявою про відкладення розгляду справи про адміністративне правопорушення - 19.03.2026, щодо свого наміру особисто надати пояснення або докази стосовно обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення. 
Судом вжито всіх заходів із метою забезпечення дотримання процесуальних гарантій  ОСОБА_1 , та права ефективно будувати свій захист задля справедливого та прозорого розгляду питання щодо наявності підстав для його притягнення до адміністративної відповідальності та постановлення справедливого судового рішення.
Суд, з огляду на викладене, констатує той факт, що  ОСОБА_1 скористався наданими йому правами на власний розсуд.
Оскільки відсутня така вищевказана заява  ОСОБА_1 , яка містить відомості про обставини, які не унеможливлюють судовий розгляд,  ОСОБА_1 був належним чином повідомлені про дату, місце та час судового засідання, тому, за вказаних обставин, з метою дотримання розумних строків розгляду справи та враховуючи, що  ОСОБА_1 з`явився в судове засідання, не бажає з`являтися у судове засідання, тобто добросовісно не виконав процесуальні обов`язки, тому вважаю за можливе на підставі ч. 1 ст. 268 КУпАП розглядати справу у відсутність  ОСОБА_1 .
При цьому також враховую, що 24.02.2022 Рада Суддів України відповідно до статті 133 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", Положення про Раду суддів України, затвердженого Х позачерговим з`їздом суддів України 16 вересня 2010 року (із подальшими змінами) прийняла рішення №9 щодо вжиття невідкладних заходів для забезпечення сталого функціонування судової влади в Україні в умовах припинення повноважень Вищої ради правосуддя та воєнних дій з боку Російської Федерації. Серед іншого, Рада Суддів України вирішила: Звернути увагу усіх судів України, що навіть в умовах воєнного або надзвичайного стану робота судів не може бути припинена.
02.03.2022 Рада Суддів України надала рекомендації щодо роботи судів в умовах воєнного стану, у яких зазначила, що особливості роботи суду визначаються виходячи з поточної ситуації у відповідному регіоні, а при визначенні умов роботи суду у воєнний час необхідно керуватися реальними поточними обставинами, що склалася в регіоні.

Дослідивши матеріали справи, вважаю, що винуватість  ОСОБА_1  у вчиненні військового адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-11 КУпАП, підтверджується повністю доказами: 
- протоколом про військове адміністративне правопорушення серії ДНК/О №185 від 09.03.2026 року, де викладені обставини скоєння правопорушником  ОСОБА_1  адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-11 КУпАП;
- письмовими поясненнями особи, відносно якої було складено протокол про військове адміністративне правопорушення  ОСОБА_1 від 09.03.2026 року, відповідно до яких, пояснив, що 03.03.2026 року вибув до н.п. Мироново, Дніпропетровської області, для отримання ПММ та продуктів харчування. Завершивши вище зазначену роботу було прийнято рішення заночувати в АДРЕСА_3 , у зв`язку з тим, що 04.03.2026 року повинен був заступати в наряд черговим по батальйону, а місце несення чергування було неподалік АДРЕСА_3 не попередивши вище керівництво. А так як телефон був розряджений зв`язку із мною не було.
- доповіддю про факт самовільного залишення частини (без зброї) військовослужбовця призваного по мобілізації в/ч НОМЕР_1 (РВЗ, ОСУВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 ») НОМЕР_2 АК капітаном ОСОБА_1 ;
- доповіддю про факт повернення до військової частини військовослужбовця призваного по мобілізації в/ч НОМЕР_1 (РВЗ, ОСУВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 ») НОМЕР_2 АК капітана ОСОБА_1 ;

З огляду на вищевказане, суд прийшов до висновку, що наявна в справі про військове адміністративне правопорушення сукупність наведених вище прямих і непрямих доказів вчинення військового адміністративного правопорушення, які за змістом є чіткими, зрозумілими і послідовними, такими, що в достатній мірі повно викривають правопорушника у вчиненні інкримінованого йому військового адміністративного правопорушення надала суду можливість постановити рішення за наслідками розгляду справи про військове адміністративне правопорушення. 
Судом встановлено, що вказані у постанові та досліджені в ході судового розгляду докази є належними, допустимими та достовірними, а з огляду на системну оцінку і достатніми для обґрунтованого висновку про наявність в діях  ОСОБА_1 складу інкримінованого йому військового адміністративного правопорушення, доведеність вини у його вчинені та для прийняття законного та обґрунтованого рішення в справі, що дало змогу суду прийти до висновку про доведеність винуватості  ОСОБА_1 у вчиненні військового адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-11 КУпАП, який зроблено з дотриманням вимог вищевказаного Закону на підставі об`єктивного з`ясування всіх обставин, підтверджених доказами, які були досліджені та перевірені під час судового розгляду, а також оцінені відповідно до вимог КУпАП. 
Враховуючи вищевикладене, та наявні докази, вважаю, що ОСОБА_1 винний у вчиненні військового адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-11 КУпАП, а саме: самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем (крім строкової військової служби), а також військовозобов`язаним та резервістом під час проходження зборів, а також нез`явлення його вчасно без поважних причин на військову службу у разі призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до десяти діб.
Водночас, відповідно до вимог ст.22 КУпАП, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням, тобто законодавець дає можливість органу (посадовій особі), що уповноважений вирішувати справу, за певних умов застосувати щодо порушника такий метод виховного впливу, що не пов`язаний ні з адміністративним стягненням, ні із заходом громадського впливу.
Дослідивши надані суду матеріали справи про військове адміністративне правопорушення відносно  ОСОБА_1 , та пояснення останнього, встановлено, що дійсно останній прибув до військової частини з відпустки із запізненням на 20 годин.
Крім того, як у своїх письмових поясненнях  ОСОБА_1  пояснив, що 03.03.2026 року вибув до н.п. Мироново, Дніпропетровської області, для отримання ПММ та продуктів харчування. Завершивши вище зазначену роботу було прийнято рішення заночувати в АДРЕСА_3 , у зв`язку з тим, що 04.03.2026 року повинен був заступати в наряд черговим по батальйону, а місце несення чергування було неподалік н.п. Мироново не попередивши вище керівництво. А так як телефон був розряджений зв`язку із мною не було.
Враховуючи вищевказане, та вирішуючи справу відносно  ОСОБА_1 , відповідно до оцінки всіх обставин провини й особистості  ОСОБА_1 , вважаю, що останній може бути звільнений від адміністративної відповідальності, у зв`язку з малозначністю військового правопорушення, оскільки не надані суду будь-яких відомостей про настання тяжких чи негативних наслідків для інших фізичних чи юридичних осіб, приймаючи до уваги особу  ОСОБА_1 , який характеризується позитивно, фактичне визнання своєї провини, беручи до уваги, що в матеріалах справи відсутні дані про вчинення ним інших військових адміністративних правопорушень, та приймаючи до уваги, що останній був відсутній у військовій частині менше однієї доби, вважаю, що за можливе обмежитись  ОСОБА_1  усним зауваженням.
На підставі викладеного, та керуючись ст.ст.22, 283, 284 КУпАП, 

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1  за малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-11 КУпАП, звільнити від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником. Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра.

Суддя:       Воробйов В.Л.