Справа № 420/5512/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 березня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Марина П.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Відділу державного нагляду (контролю) в Одеській області, Державної служби України з безпеки на транспорті, про визнання протиправною та скасування постанови
ВСТАНОВИВ:
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 20.02.2025 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті у якому просить суд:
визнати протиправною та скасувати постанову Відділу державного нагляду (контролю) в Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті від 18.02.2024 № ПШ115823 про застосування на підставі абз. 6 ч. 1 ст. 60 Закону «Про автомобільний транспорт» адміністративно-господарського штрафу на суму 34 000 грн.;
стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті (код ЄДРПОУ 39816845, 03150, м. Київ, вул. Фізкультури, буд. 9) понесені судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1211,20 грн.
Ухвалою суду від 24.02.2025 позовну заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишено без руху та надано позивачу термін для усунення недоліків 5 днів з дня отримання копії ухвали.
26.02.2025 позивачем на виконання ухвали суду від 24.02.2025 до Одеського окружного адміністративного суду подано заяву разом з уточненою позовною заявою, в якій в якості співвідповідача додано Державну службу України з безпеки на транспорті та копіями уточненої позовної заяви відповідно до кількості учасників справи.
В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що у оскаржуваній постанові не вказано ні конкретної суті порушення, ні елементарного посилання на конкретну норму закону, яку позивач начебто порушив. Водночас, в акті перевірки, посилання на який вказано у постанові, вказано, що начебто під час перевірки виявлено відсутність при міжнародному перевезенні: «роздруківки даних праці та відпочинку водія ОСОБА_2 за період з 17.01.2024 по 23.01.2025 або бланк підтвердження діяльності, відсутня інформація даних праці та відпочинку за 16.01.2025 з 18 год 15 хв по 00 год 00 хв, та за 24.01.2025 з 00 год 00 хв по 05 год 50 хв (час UTC)».
Тобто, зазначає позивач, Укртрансбезпека умисно вибрала періоди часу за окремі дні та години протягом останніх 28 днів, коли водій не здійснював перевезень і безумовно виймав карту, і звинуватила у відсутності на цифровому тахографі за окремі дні і години протягом останніх 28 днів бланку підтвердження діяльності, який законом передбачено для аналогового тахографу. При цьому закон передбачає одну роздруківку з цифрового тахографа, а не роздруківки за кожен день протягом останніх 28 днів. Оскаржувана постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу винесена без наявності з мого боку правопорушень. На місці зупинки водій пред`явив всі передбачені законом документи обліку режиму праці для цифрового тахографа, а саме пред`явив: 1) протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; 2) індивідуальну картку водія; 3) сформовану автоматично з цифрового тахографа роздруківку даних роботи тахографа, а тому, в діях позивача відсутні жодні порушення.
04.03.2025 року ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі. Ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Відповідно до розпорядження керівника апарату №666 від 11.12.2025 року та протоколу повторного автоматизованого розподілу справ між суддями справу №420/5512/25 передано для розгляду головуючому судді Марину П.П.
Ухвалою суду від 16.12.2025 року прийнято до провадження справу №420/5512/25 за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті, Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови.
Представником відповідача Державної служби України з безпеки на транспорті подано відзив на адміністративний позов, в якому відповідач заперечує проти вимог адміністративного позову.
В обґрунтування своєї правової позиції представник відповідача зазначає, що під час здійснення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом встановлено порушення, відповідальність за яке передбачена абзацом 6 частини першої статті 60 Закону № 2344-ІІІ. Виконання резидентами України міжнародних перевезень вантажів без документів, визначених статтею 53 Закону № 2344-ІІІ, а саме: під час міжнародних перевезень вантажів перевізник не забезпечив водія документами, передбаченими ст. 53 Закону України “Про автомобільний транспорт”, а саме: відсутня роздруківка даних праці та відпочинку з цифрового тахографа водія ОСОБА_2 за період з 17.01.2025 по 23.01.2025 (включно), також відсутня інформація даних щодо режиму праці та відпочинку за 16.01.2025 з 18 годин 15 хвилин по 00 годин 00 хвилин, та за 24.01.2025 з 00 годин 00 хвилин по 05 годин 50 хвилин.
Представник відповідача вказує у відзиві, що матеріалами перевірки та відеозаписом з нагрудної камери посадової особи Укртрансбезпеки підтверджено, що під час перевірки режиму праці та відпочинку водія ОСОБА_2 старшим державним інспектором Відділу державного нагляду (контролю) в Одеській області Бондаренком Р.О. було зроблено роздруківку даних роботи водія з цифрового тахографа, проте, як було встановлено зі зробленої роздруківки - у роздруківці відсутня інформація щодо даних праці та відпочинку з цифрового тахографа водія ОСОБА_2 за період з 17.01.2025 по 23.01.2025 (включно), також відсутня інформація даних щодо режиму праці та відпочинку за 16.01.2025 з 18 годин 15 хвилин по 00 годин 00 хвилин, та за 24.01.2025 з 00 годин 00 хвилин по 05 годин 50 хвилин.
Тобто, зазначає представник відповідача, згідно перевіреної роздруківки роботи водія картка водія використовувалась водієм ОСОБА_2 16.01.2025 до 18:15 і потім лише 24.01.2025 вперше була вставлена в тахограф об 05:50. тобто в проміжок часу за період з 17.01.2025 по 23.01.2025 (включно) робочий час водія або його час відпочинку не фіксувався взагалі. Отож, ненадання водієм роздруківки на паперовому носії інформації про власну роботу та відпочинок за період з 17.01.2025 по 23.01.2025 (включно), а також з часові проміжки за 16.01.2025 з 18 годин 15 хвилин по 00 годин 00 хвилин, та за 24.01.2025 з 00 годин 00 хвилин по 05 годин 50 хвилин є самостійною підставою для застосування до особи адміністративно-господарського штрафу передбаченого абзацом 6 частини першої статті 53 Закону № 2344-ІІІ.
До суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що замість надання у відзиві розумних мотивів на відхилення аргументів позивача, представник відповідача описав власні надумані судження із застосуванням словесних маніпулятивних тверджень, що повністю протирічать фактичним обставинам справи та наявним доказам у справі. Укртрансбезпека не опирається на фактичні докази або об`єктивні дані, а викладає свої особисті думки щодо ситуації у справі. У відзиві Укртрансбезпека вдається до суб`єктивної інтерпретації подій, використовувати необґрунтовані припущення та здійснює заяви без належної перевірки їх достовірності. 
Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, судом встановлено.
Старшим державним інспектором Відділу державного нагляду (контролю) в Одеській області проведено перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, про що складено акт №АР092455 від 28.01.2025 року, відповідно до якого перевірка була проведена на ділянці М14 “Одеса-Мелітополь” 21км+434м.
Перевірка здійснена щодо транспортного засобу марки MAN/SHMITZ ( НОМЕР_1 / НОМЕР_2 ), серія і номер свідоцтва про реєстрацію СТК НОМЕР_3 / НОМЕР_4 , що належить ОСОБА_1 . Водій - ОСОБА_2 . Під час перевірки виявлено порушення, відповідальність за яке передбачена абзацом 6 частини першої статті 60 Закону № 2344-ІІІ - виконання резидентами та/або нерезидентами України міжнародних перевезень пасажирів чи вантажів без документів, визначених статтею 53 цього Закону, а саме не роздруковано дані праці та відпочинку з цифрового тахографа водія ОСОБА_2 за період з 17.01.2025 по 23.01.2025 (включно) або бланком підтвердження діяльності водія та відсутня інформація даних праці та відпочинку за 16.01.2025 з 18 год 15 хв по 00 год 00 хв, за 24.01.2025 з 00 год 00 хв по 05 год 50 хв (час UТС).
На підставі акту №АР092455 від 28.01.2025 Відділом державного нагляду (контролю) в Одеській області 18.02.2025 року прийнято постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №ПШ115823, відповідно до якої враховуючи, що ФОП ОСОБА_1 допущено порушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 абз.6 ст.60 Закону України "Про автомобільний транспорт", постановлено стягнути з нього адміністративно-господарський штраф у розмірі 34000 грн.
Вважаючи вказану постанову протиправною, позивач звернувся до адміністративного суду з даною позовною заявою.
Вирішуючи спір, що виник між сторонами, суд зазначає.
Частиною другою статті 19 Конституції України визначено обов`язок органів держаної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові та соціальні основи дорожнього руху з метою захисту життя та здоров`я громадян, створення безпечних і комфортних умов для учасників руху та охорони навколишнього природного середовища визначає Закон України "Про дорожній рух", відповідно до частини 2 статті 29 якого, з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається в порядку встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту, і за плату, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ст. 1 Закону України "Про дорожній рух" цей Закон регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (далі - міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та об`єднань).
Статтею 2 вказаного Закону визначено, що законодавство про дорожній рух складається з цього Закону та актів законодавства України, що видаються відповідно до нього.
Згідно з приписами ст. 3 Закону України "Про дорожній рух" державне управління у сфері дорожнього руху та його безпеки здійснюється Кабінетом Міністрів України, спеціально уповноваженими на це центральними органами виконавчої влади, органами виконавчої влади в Автономній Республіці Крим, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування.
Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України "Про автомобільний транспорт" від 05.04.2001 року №2344-III (далі також - Закон № 2344-III), відповідно до ч.14 ст.6 якого державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).
Відповідно до ч. 12 ст. 6 Закону №2344-III державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.
Відповідно до ст. 6 Закону №2344-III постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 року №1567 затверджено Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті (далі Порядок №1567, у редакції, чинній станом на дату виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до п. 1 Порядку №1567 цей Порядок визначає процедуру проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт.
Згідно з п. 2 Порядку №1567 рейдовим перевіркам (перевіркам на дорозі) підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних автомобільних перевізників (далі - транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.
Рейдові перевірки (перевірки на дорозі) на автомобільному транспорті проводяться посадовими особами Укртрансбезпеки та її територіальних органів (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) згідно з додатком 1-1, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку (п. 4 Порядку N 1567).
У відповідності до приписів п. 14 вказаного Порядку рейдовою перевіркою (перевіркою на дорозі) є перевірка транспортних засобів автомобільних перевізників на всіх видах автомобільних доріг на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, зони габаритно-вагового контролю, інші об`єкти, що використовуються автомобільними перевізниками для забезпечення діяльності автомобільного транспорту) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт.
Згідно з п. 15 Порядку №1567 під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) перевіряється виключно, зокрема, наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.
Статтею 18 Закону України "Про автомобільний транспорт" визначено, що з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв транспортних засобів автомобільні перевізники зобов`язані: організовувати роботу водіїв транспортних засобів, режими їх праці та відпочинку відповідно до вимог законодавства України; здійснювати заходи, спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху; забезпечувати виконання вимог законодавства з питань охорони праці; здійснювати організацію та контроль за своєчасним проходженням водіями медичного огляду, забезпечувати їх санітарно-побутовими приміщеннями й обладнанням.
Контроль за роботою водіїв транспортних засобів має забезпечувати належне виконання покладених на них обов`язків і включає організацію перевірок режимів їх праці та відпочинку, а також виконання водіями транспортних засобів вимог цього Закону та законодавства про працю.
Положення щодо режимів праці та відпочинку водіїв транспортних засобів визначається законодавством.
Відповідно до ч.1 статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.
Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:
для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;
для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.
Отже, до переліку документів для здійснення внутрішніх перевезень вантажів визначених ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" віднесено також інші документи, що передбачені законодавством.
Статтею 49 Закону України "Про автомобільний транспорт" визначено, що водій транспортного засобу зобов`язаний мати при собі та передавати для перевірки уповноваженим на те посадовим особам документи, передбачені законодавством, для здійснення зазначених перевезень.
Згідно з частинами 3, 7 та 8 статті 53 Закону України "Про автомобільний транспорт" при виконанні міжнародних перевезень вантажів резиденти України повинні мати: дозволи іноземних країн, по території яких буде здійснюватися перевезення; дозвіл щодо узгодження умов та режимів перевезення в разі перевищення вагових або габаритних обмежень чи документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових (габаритних) обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу; сертифікат відповідності транспортного засобу щодо безпеки руху та екологічної безпеки вимогам країн, територією яких буде здійснюватися перевезення, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України; документи на вантаж.
У транспортних засобах, що здійснюють міжнародні перевезення пасажирів та/або вантажів, установлюються і використовуються контрольні пристрої - тахографи.
Водії транспортних засобів, що належать резидентам або нерезидентам України, зобов`язані допускати до перевірки тахографів посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, надавати їм реєстраційні листки режиму праці та відпочинку водіїв - тахокарти, а також, у разі якщо у транспортному засобі використовуються цифрові тахографи, роздруковувати на паперовому носії інформацію про роботу та відпочинок водіїв.
Таким чином, автомобільні перевізники мають обов`язок забезпечити, а водії пред`явити особам, які здійснюють контроль за дотриманням законодавства про автомобільний транспорт, документи, на підставі яких здійснюються міжнародні перевезення. Крім того, на водіїв покладається обов`язок допускати до перевірки тахографів посадових осіб відповідача, надавати їм тахокарти, а також у разі, якщо у транспортному засобі використовуються цифрові тахографи, роздрукувати інформацію про роботу та відпочинок водіїв.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 01 жовтня 2024 року у справі № 140/5466/23.
07.09.2005 Верховною Радою України прийнято Закон України від №2819-ІV «Про приєднання України до Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР)» (норми якого набрали чинності з 11.10.2005 (далі - Закон №2819-ІV)), згідно з яким Україна приєдналася до Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР), укладеної 01.07.1970 в м. Женева.
На виконання вимог Закону №2819-ІV було прийнято низку нормативно-правових актів, зокрема, 11.07.2007 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №914 «Про виконання Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР)», якою, зокрема, Міністерство транспорту і зв`язку визначено органом, що забезпечує надання інформації з питань обладнання транспортних засобів, які призначаються для міжнародних автомобільних перевезень (далі - транспортні засоби), контрольними приладами (тахографами) реєстрації режимів праці та відпочинку водіїв. Також, разом з іншими суб`єктами владних повноважень указане Міністерство було зобов`язане визначити вимоги, яким повинні відповідати ці прилади, а також порядок їх використання, а також розробити і подати у двомісячний строк Кабінетові Міністрів України пропозиції щодо обладнання транспортних засобів такими приладами.
Надалі Міністерством транспорту та зв`язку було розроблено та затверджено Інструкцію з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженої наказом Міністерства транспорту та зв`язку від 24.06.2010 №385 (далі - Інструкція №385) та Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку від 07.06.2010 № 340 (далі - Положення № 340).
Пунктом 1.1. Положення № 340 передбачено, що це Положення розроблено відповідно до Конвенції Міжнародної організації праці 1979 року № 153 про тривалість робочого часу та періоди відпочинку на дорожньому транспорті, Регламенту (ЄС) № 561/2006 Європейського Парламенту та Ради від 15 березня 2006 року про гармонізацію відповідного соціального законодавства, що регулює відносини в галузі автомобільного транспорту та вносить зміни до Регламентів Ради (ЄЕС) № 3821/85 та (ЄС) № 2135/98 і скасовує Регламент Ради (ЄЕС) № 3820/85, Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР), Кодексу законів про працю України та Законів України «Про автомобільний транспорт», «Про дорожній рух».
Відповідно до п. 3.3 Інструкції №385, водій транспортного засобу, обладнаного тахографом: забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа; своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання; використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом; має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР (994_016), або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом; у разі несправності або пошкодження аналогового тахографа своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці тахокарти, де нанесена сітка з відповідними графічними позначками, інформує про це відповідну посадову особу перевізника, з яким водій перебуває у трудових відносинах (для найманих водіїв); у разі несправності або пошкодження цифрового тахографа або картки до нього своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці аркуша, призначеного для роздруківки даних, що використовують у даному тахографі, та забезпечує належне зберігання таких записів.
Абзацом 6 частини першої статті 60 Закону № 2344-III визначено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за виконання резидентами та/або нерезидентами України міжнародних перевезень пасажирів чи вантажів без документів, визначених статтею 53 цього Закону, - штраф у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Так, як вбачається з міжнародної товарно-транспортної накладної (CMR) № 37 від 28.01.2025 року вбачається здійснення ФОП ОСОБА_1 міжнародного перевезення вантажу у період з 28.01.2025 року (дата завантаження) зокрема по 30.01.2025 року (відмітка митного пункту пропуску про перетин кордону).
При цьому, контролюючим органом в акті перевірки встановлено порушення позивачем положень Закону № 2344-III, а саме що не роздруковано дані праці та відпочинку з цифрового тахографа водія ОСОБА_2 за період з 17.01.2025 по 23.01.2025 (включно) або бланком підтвердження діяльності водія та відсутня інформація даних праці та відпочинку за 16.01.2025 з 18 год 15 хв по 00 год 00 хв, за 24.01.2025 з 00 год 00 хв по 05 год 50 хв (час UТС).
Відтак, оскільки позивачем здійснювалось міжнародне перевезення вантажу у період з 28.01.2025 року, доводи відповідача про не роздрукування даних праці та відпочинку з цифрового тахографа водія ОСОБА_2 за період з 17.01.2025 по 23.01.2025 (включно) як підставу для висновку про порушення позивачем вимог статті 53 Закону України "Про автомобільний транспорт" є необґрунтованими, зважаючи на ненадання відповідачем доказів здійснення міжнародних перевезень вантажів позивачем у період з 17.01.2025 року по 23.01.2025 року.
У свою чергу водієм позивача на виконання вказаної норми при здійсненні перевірки було надано контролюючому органу роздруківку з цифрового тахографа за 28.01.2025 року - день початку здійснення міжнародного перевезення вантажу та проведення перевірки транспортного засобу.
Що ж до тверджень відповідача про непред`явлення водієм позивача бланка підтвердження діяльності водія та відсутності інформації даних праці та відпочинку за 16.01.2025 з 18 год 15 хв по 00 год 00 хв, за 24.01.2025 з 00 год 00 хв по 05 год 50 хв (час UТС).
Суд зазначає, що відповідно до п. 6.4. Положення № 340 графік змінності водіїв, відомість обліку робочого часу та відпочинку водіїв зберігаються у Перевізника. У разі тимчасової непрацездатності водія чи перебування його у відпустці, а також якщо водій не здійснював перевезення пасажирів чи/та вантажів, Перевізник може заповнювати бланк підтвердження діяльності (додаток 4). Водії зберігають бланк підтвердження діяльності протягом робочої зміни та 28 днів з дня її закінчення.
З аналізу наведених норм вбачається, що водій, який виконує вантажні перевезення, зобов`язаний мати та пред`являти під час перевірки у разі тимчасової непрацездатності водія чи перебування його у відпустці, а також якщо водій не здійснював перевезення вантажів бланк підтвердження діяльності.
Проте, статтею 53 Закону № 2344-III не передбачено обов`язку водія мати під час здійснення міжнародного перевезення вантажу бланку підтвердження діяльності, а відтак непред`явлення його відповідачу не може бути підставою для висновку про порушення такої статті та про наявність підстав для притягнення позивача до відповідальності згідно абз. 6 ч. 1 ст. 60 Закону № 2344-III.
На підставі викладеного суд доходить висновку про протиправність оскаржуваної постанови та про обґрунтованість позовних вимог ФОП ОСОБА_1 
Решта доводів та заперечень висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Необхідно зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.
Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.
Відповідно до ч. 1. ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до ч.1, ч.5 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Згідно з ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
З матеріалів справи вбачається, що, позивачем за подачу даної позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 3400,00 грн.
Відтак, враховуючи вищенаведене, суд вважає за доцільне стягнути з Державної служби України з безпеки на транспорті за рахунок його бюджетних асигнувань на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору у 3400,00 грн.
Керуючись ст. ст. 2, 9, 12, 139, 242, 246, 250, 251, 255, 262, 295, 297 КАС України, суд
ВИРІШИВ:
Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Відділу державного нагляду (контролю) в Одеській області, Державної служби України з безпеки на транспорті, про визнання протиправною та скасування постанови задовольнити.
Визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу від 18.02.2025 року №ПШ115823.
Стягнути з Державної служби України з безпеки на транспорті за рахунок його бюджетних асигнувань на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору у 3400,00 грн.
Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст.255 КАС України.
Відповідно до ст.295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляд справи проводився в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: фізична особа підприємець ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 );
Відповідач: Відділ державного нагляду (контролю) в Одеській області, (пл. Бориса Дерев`янка, 1, каб.203, м. Одеса, 65008);
Відповідач: Державна служба України з безпеки на транспорті (код ЄДРПОУ 39876845, вул. Перемоги, 14, м. Київ, 01135)

Суддя П.П. Марин