ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
09.04.2026	Справа № 910/541/26	

За позовом Приватного акціонерного товариства "АТП 16329" (м. Харків) 
до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС" (м. Київ) 
про стягнення 69 687,15 грн, 
Суддя Ващенко Т.М.
Секретар судового засідання Шаповалов А.М.

Представники сторін: не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "АТП 16329" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС" про стягнення 69 687,15 грн недоплаченого страхового відшкодування за Договором добровільного страхування наземного транспорту "Класік" Оферта № 0142685а4хм від 29.02.2024. 
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.01.2026 відкрито провадження у справі, її розгляд вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін, встановлено сторонам процесуальні строки для подання відзиву, відповіді на відзив, заперечень, заяв і клопотань.
20.02.2026 від відповідача надійшли: відзив на позовну заяву, яким він заперечує проти позову з підстав його необґрунтованості, просить поновити пропущений процесуальний строк на його подання, та клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.02.2026 поновлено процесуальний строк для подання відзиву та відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про розгляд справи № 910/541/26 в судовому засіданні з повідомленням сторін. 
17.03.2026 від відповідача надійшло клопотання про залучення до участі у справі ОСОБА_1 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача. 
Частиною 1 статті 50 ГПК України встановлено, що треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї із сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи.
В обґрунтування заяви відповідач зазначає, що ОСОБА_1 відповідно до постанови Холодногірського районного суду міста Харкова від 21.03.2025 у справі №642/1272/25 є винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди. 
У той же час суд звертає увагу заявника на те, що правовідносини між ним та ОСОБА_1 виникли не з договору страхування, а з факту заподіяння шкоди.
Відтак, рішення у даній справі не може вплинути на права або обов`язки ОСОБА_1 , тому суд відмовляє в задоволенні клопотання відповідача про залучення до участі у справі ОСОБА_1 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача. 
Інших заяв та клопотань від сторін не надходило. 
При цьому з моменту відкриття провадження у справі сплив достатній строк (з урахуванням воєнного стану на території України), для подання всіма учасниками справи своїх доводів, заперечень, відзивів, доказів тощо, у зв`язку з чим суд вважає за можливе здійснити розгляд даної справи по суті заявлених вимог.
Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України).

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення проти нього, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, - 

ВСТАНОВИВ:

29.02.2024 між позивачем (Страхувальник) та ПАТ "Страхова компанія "АРКС" (Страховик, відповідач) було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту "Класік" Оферта № 0142685а4хм (далі - Договір), за яким застраховано майнові інтереси Страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням наземним транспортним засобом "Renault Duster", д.н.з. НОМЕР_1 .
26.02.2025 сталася дорожньо - транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобіля "Volkswagen Caddy", д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , та автомобіля "Renault Duster", д.н.з. НОМЕР_1 , у результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
ДТП сталася в результаті порушення водієм ОСОБА_1 вимог Правил дорожнього руху України, що встановлено постановою Ленінського районного суду міста Харкова від 21.03.2025 у справі №642/1272/25.
Позивач звернувся до страхової компанії із заявою про виплату страхового відшкодування у розмірі, визначеному відповідно до калькуляції на відновлювальні ремонті роботи. 
Частинами 1 та 2 статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. 
Відповідно до пунктів 1, 3 ч. 1 ст. 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. 
Таким чином, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні ДТП встановлена в судовому порядку.
Як зазначають сторони, відповідачем було виплачено страхове відшкодування у розмірі 340 846,85 грн.
Проте, позивач із розміром виплаченого відповідачем страхового відшкодування не погоджується та зазначає, що фактична вартість ремонту автомобіля складає 410 534,00 грн (на підтвердження чого надає рахунки ТОВ "Атлант Моторз" та ФОП Лєскова О.Ю.), у зв`язку з чим просить стягнути з відповідача 69 687,15 грн - різницю між фактичною вартістю ремонту автомобіля та сплаченою сумою.
Відповідач проти такого розміру страхового відшкодування заперечує та зазначає, що при пошкодженні транспортного засобу внаслідок страхового випадку розмір збитків визначається шляхом складання кошторису вартості відновлення ТЗ, в який включається вартість запасних частин, деталей, обладнання, що підлягають заміні, без урахування експлуатаційного зносу, а також вартість матеріалів та робіт. Кошторис збитків складається Страховиком, виходячи з відновлення пошкодженого ТЗ на базі СТО на підставі рахунків з СТО (п. 27.13 Договору). 
Відповідно до п. 27.13.1 Договору, при пошкодженні ТЗ розмір страхового відшкодування дорівнює розміру збитків, визначених в Кошторисі збитків, за вирахуванням встановленої в розділі 10 Договору франшизи по відповідному ризику. При цьому розмір збитків визначається з урахуванням наведених нижче і зазначених у розділі 14 Договору умов "на базі авторизованої СТО на вибір Страховика - при розрахунку розміру страхового відшкодування в Кошторис збитків включається вартість запасних частин, деталей, обладнання, матеріалів та ремонтних робіт, що визначається виключно виходячи з відновлення пошкодженого ТЗ на базі СТО офіційних дилерських центрів ПАТ "Рено Україна", ТОВ "Нісан Мотор Україна" на вибір Страховика. 
Частинами першою та другою статті 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансовий стан та результати діяльності підприємства. Бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.
Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг. Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо (стаття 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні")
Дослідивши матеріали справи, судом встановлено відсутність доказів (акти виконаних) фактичного здійснення ремонту автомобіля на суму 410 534,00 грн.
При цьому докази придбання у ФОП Лєскова О.Ю. деталей для ремонту пошкодженого транспортного засобу судом не приймаються до уваги з огляду на їх невідповідність п. 27.13.1 Договору. 
За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що доводи і розрахунки позивача, наведені в позовній заяві, щодо наявності у відповідача обов`язку з доплати суми страхового відшкодування в розмірі 69 687,15 грн, не відповідають фактичним обставинам справи, суперечать наявним у матеріалах справи доказам та належним чином спростовані відповідачем у відзиві.
Частинами 1 та 2 статті 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ч. 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України).
Аналогічні приписи закріплені у ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України.
За статтею 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову в позові.
Відповідно до статті 129 ГПК України судовий збір покладається на позивача.
Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-80, 86, 129, 165, 232, 233, 236-238, 240, 241, 252 ГПК України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.
Рішення господарського суду набирає законної сили у відповідності до приписів ст. 241 Господарського процесуального кодексу України. Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст. ст. 253, 254, 256-259 ГПК України.

Суддя Т.М. Ващенко