Єдиний унікальний номер № 728/581/26 
Номер провадження2-а/728/11/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

23 квітня 2026 року Бахмацький районний суд Чернігівської області в складі:
головуючої судді Глушко О.І.
при секретарі Коваленко В.В.
за участю представника позивача- адвоката Ковалюха В.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмач за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення,-
В С Т А Н О В И В:
13.03.2026 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив скасувати постанову серії ЕНА № 6551760 від 22.01.2026 року  про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП з накладенням штрафу в сумі 20400 грн за порушення п. 2.1 а ПДР України. 
З даним правопорушенням та винесеною постановою він не погоджується, оскільки 22.01.2026 року він не керував транспортним засобом, так як не має посвідчення водія; з оскаржуваної постанови не вбачається, яким чином поліцейським було встановлено наявність суб`єктивної сторони відповідного правопорушення у формі умислу або необережності. Оскаржувана постанова в присутності нього не складалася і її копія йому не вручалася і не надсилалася поштою, про існування якої його представнику стало відомо лише 11.03.2026 року після отримання у Бахмацькому відділі державної виконавчої служби постанови про відкриття виконавчого провадження від 19.02.2026 року. Він перебуває в складі Збройних Сил України.
Ухвалою судді від 17.03.2026 року відкрито провадження у справі з визначенням її розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено судове засідання на 26.03.2026 року; поновлено позивачу строк звернення до суду з адміністративним позовом на оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення; запропоновано відповідачу Головному управлінню Національної поліції в Чернігівській області в строк до 24.03.2026 року подати відзив на позов, матеріали щодо скоєння адміністративного правопорушення ОСОБА_1 та наявні відеозаписи. 
Ухвалою суду від 26.03.2026 року судове засідання відкладено на 15.04.2026 року за клопотання відповідача про продовження процесуального строку для надання відзиву на позовну заяву відповідно до положень ч.1 ст.121 КАС України; 26.03.2026 року судове засідання відкладено на 23.04.2026 року для витребування додаткових доказів та виклик поліцейського, який виносив постанову відносно ОСОБА_1 
09.04.2026 року відповідачем подано відзив на позов, в якому він просив відмовити в задоволенні позовних вимог посилаючись на те, що вказані доводи позивача є необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи, зокрема, відеозаписом з бодікамери №505188, який є належним джерелом доказів. 22.01.2026 року о 23 год 32 хв в с. Бахмач по вул. Довженка, 3 працівниками поліції було зупинено транспортний засіб Daewoo Lanos, д.н. НОМЕР_1 . Підставою для зупинки стало порушення правил дорожнього руху, а саме: рух у темну пору доби в населеному пункті з увімкненим дальнім світлом фар. Отже, зупинка транспортного засобу була законною. На відеозаписі з бодікамери чітко зафіксовано, що після зупинки транспортного засобу з водійського місця вийшов чоловік, вказана особа надалі ідентифікована як позивач, який здійснював дії, характерні саме для водія, у транспортному засобі перебувала його дружина як пасажир, а тому факт керування транспортним засобом позивачем підтверджується належними та допустимими доказами. Сукупність зафіксованих на відео обставин (вихід з місця водія, поведінка, відсутність інших осіб, які б могли керувати транспортним засобом) підтверджує факт керування саме позивачем. Сам факт перебування особи за кермом транспортного засобу та подальший вихід з місця водія після його зупинки є об`єктивними ознаками здійснення керування транспортним засобом. Саме по собі заперечення особою факту керування не є належним доказом та не спростовує встановлені обставини. У даній справі відеозапис з бодікамери № 505188 є безперервним, чітко фіксує момент зупинки транспортного засобу, підтверджує вихід позивача саме з водійського місця, відображає поведінку позивача як водія транспортного засобу. Заперечення позивача факту керування транспортним засобом не підтверджені жодними належними доказами. Як встановлено матеріалами справи, позивач був позбавлений права керування транспортними засобами постановою суду від 06.03.2024 року строком на 5 років, отже позивач достовірно знав про відсутність у нього права керування транспортними засобами. Наявність умислу позивача підтверджується самим фактом керування транспортним засобом за наявності судового рішення про позбавлення такого права. Позивач був зупинений, встановлено його особу та повідомлено про складання адміністративних матеріалів. Обізнаність особи про притягнення до відповідальності підтверджується дотриманням її процесуальних прав. Сам факт невручення копії постанови (у разі його наявності) не є безумовною підставою для її скасування. Дії позивача не є випадковими, а мають системний, свідомий та умисний характер, оскільки позивач систематично притягувався до адміністративної відповідальності за порушення законодавця у сфері безпеки дорожнього руху. Позивач посилається в своєму позові на докази своєї невинуватості, однак до матеріалів справи жодних переконливих доказів своєї невинуватості позивач не надав.
До відзиву відповідачем наданий відеозапис фіксації обставин винесення оскаржуваної постанови.
В судове засіданні позивач ОСОБА_1 не з`явився.
Представник позивача - адвокат Ковалюх В.М. в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив задовольнити їх; додатково пояснив, що факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 не підтверджено; постанова Бахмацького районного суду, якою ОСОБА_1 позбавлено права керування транспортними засобами від 06.03.2024 року, однак у оскаржуваній постанові її дата зазначена 05.03.2024 року, що є суттєвим недоліком у формулюванні обвинувачення, яке повинно бути чітким.
Представник відповідача - ГУНП в Чернігівській області в судове засідання не з`явився, у наданому ним відзиві на позовну заяву просив справу розглядати за відсутності представника відповідача та відмовити в позові. 
Допитаний в судовому засіданні за клопотанням представника позивача інспектор ВП № 1 (м. Бахмач) Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області Перець О.О. пояснив: назустріч рухався транспортний засіб з ввімкненим дальнім світлом фар в темну пору доби, не перемикаючи на ближній; ввімкнули проблискові маячки, однак водій не зупинився, намагався втекти; на відеозапису зафіксовано, як ОСОБА_1 після зупинки транспортного засобу вийшов зі сторони пасажирського сидіння; як з`ясувалося, останній позбавлений права керування транспортними засобами постановою Бахмацького районного суду Чернігівської області, у зв`язку з чим відносно ОСОБА_1 винесено постанову за ч.4 ст. 126 КУпАП та складено протокол за ч.1 ст. 130 КУпАП. Посилання в оскаржуваній постанові на дату постанови Бахмацького районного суду, якою ОСОБА_1 позбавлено права керування транспортними засобами, 05.03.2024 року, є технічною помилкою.
Вислухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.
Порядок дорожнього руху на території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (із змінами та доповненнями). 
Згідно зі ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.
Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху України передбачено, що учасники дорожнього руху повинні знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
Пунктом 1.9 Правил дорожнього руху визначено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Згідно зі ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху.
Як встановлено в судовому засіданні 22.01.2026 року інспектором ВП №1 (м.Бахмач) Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області майором поліції Перцем О.О. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 6551760 відносно ОСОБА_1 , зі змісту якої вбачається, що останній 22.01.2026 року о 23 год 32 хв, в с. Бахмач, вул. Довженка, 3 керував транспортним засобом, будучи позбавленим права керування усіма видами транспортних засобів постановою Бахмацького районного суду від 05.03.2024 року терміном на 5 років, чим порушив п. 2.1 а ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП, за що відносно нього застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20400 гривень. 
Постановою Бахмацького районного суду Чернігівської області від 06.03.2024 року, яка набрала законної сили 17.03.2024 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126, ч.1 ст. 130 КУпАП та призначено йому адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2400 (двох тисяч чотирьохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 (сорок тисяч вісімсот) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років без оплатного вилучення транспортного засобу.
Частиною 2 ст. 55 Конституції України визначено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Пунктом 2.1 а ПДР України визначено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Диспозицією ч. 4 ст. 126 КУпАП передбачена відповідальність, за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.
Санкцією ч. 4 ст. 126 КУпАП визначено стягненння у виді накладення штрафу  в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.  
Згідно зі ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення які стосуютьсяправил дорожнього руху, зокрема частини перша, друга, третя і п`ята статті 122.
Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
За приписами ч. 1 ст. 8 Закону України «Про Національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 23, п.1 ч.1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: якщо водій порушив Правила дорожнього руху.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
У розумінні ст. 72 КАСУ доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
Статтею 73 КАСУ встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 74 КАСУ).
Згідно із ч. 1, 2 ст. 77 КАСУ кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 25.06.2020 у справі №520/2261/19 вказала, що визначений статтею 77 КАСУ обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.
Статтею 106 КАСУ встановлено, що на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, позивач надає докази.
Усупереч викладеному, позивач не надав жодних доказів на підтвердження вказаних у позовній заяві обставин щодо незаконності та необґрунтованості оскаржуваної ним постанови. 
Разом з цим слід зазначити, що доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.126 КУпАП, є відеозапис з нагрудної камери поліцейського з місця події, на якому зафіксовано порушення позивачем вищевказаних вимог ПДР, а саме: з відеозапису вбачається, що позивач керував транспортним засобом, оскільки, при його зупинці, вийшов зі сторони водійського місця; його дружина вийшла зі сторони пасажирського місця; про наявність постанови суду, якою ОСОБА_1 позбавлено права керування транспортними засобами строком на п`ять років, останньому було відомо згідно з матеріалами справи 728/315/24 відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 та 126 ч.5 КУпАП. 
Отже, керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, є порушенням п. 2.1 а ПДР України, за що ч. 4 ст. 126 КУпАП передбачена відповідальність.
Оцінюючи вищевказані докази в сукупності, суд вважає, що відповідач довів правомірність прийнятої постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.126 КУпАП, та накладення на позивача адміністративного стягнення у виді штрафу.
При цьому враховується практика Європейського суду з прав людини, згідно з якою будь яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі» (рішення ЄСПЛ від 29.06.2007 у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (OHalloran and Francis v. the United Kingdom), заяви №15809/02 і № 25624/02).
Розбіжність в даті постанови Бахмацького районного суду Чернігівської області (№728/315/24), якою ОСОБА_1 позбавлено права керування транспортними засобами на строк 5 років, на яку посилається інспектор у оскаржуваній постанові, є технічною помилкою, і не спростовує факту вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 126 КУпАП та не є підставою для скасування оскаржуваної постанови.
З урахуванням вищевказаного суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову у зв`язку з недоведеністю та необґрунтованістю позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 77, 242-246, 286 КАС України, суд 
У Х В А Л И В:
В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення відмовити.
Позивач: ОСОБА_1 , зареєстрований АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Відповідач: Головне управління Національної поліції у Чернігівській області,  м. Чернігів, проспект Перемоги, 74, код ЄДРПОУ 40108651.
Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне судове рішення складено 23.04.2026 року.

Суддя О.І. Глушко