Справа №760/314/26
3/760/1350/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2026 року            м.Київ

Суддя Солом`янського районного суду міста Києва Воронкін О.А., розглянувши матеріали справи про адміністративні правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП):
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешкаючої за адресою: АДРЕСА_1 , -
ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 5211778 від 23.11.2025 встановлено, що 23.11.2025 о 02 годині 50 хвилин у м. Київ, пр.-кт. Берестейський, 45 водій  ОСОБА_1  керував транспортним засобом Subaru Forester державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, від керування відсторонений шляхом передачі тверезому водієві, чим порушила вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність, передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.
В судовому засіданні захисник   ОСОБА_1 - адвокат Малік Я.П. повідомив, що  ОСОБА_1 своєї провини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не визнає, оскільки працівниками поліції порушено порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, оскільки мала місце відмова від проходження ним огляну на стан алкогольного сп`яніння, проте його доставка до закладу охорони здоров`я не здійснювалась, порядок та процедура проведення огляду   ОСОБА_1 не роз`яснена. Крім того вказав, що   ОСОБА_1 не роз`яснено його прав та обов`язків, відповідно до вимог КУпАП у зв`язку із складанням щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст.130 КУпАП, що наявним вбачається із відеозапису та протоколу про адміністративне правопорушення. Крім того у судовому засіданні долучив висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 006027, складеного за результатами проведення огляду від 23.11.2025, відповідно до якого у   ОСОБА_1 ознак сп`яніння не виявлено. З огляду на викладене просив суд закрити провадження у справі відносно  ОСОБА_1  на підставі п. 1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. Долучив письмові заперечення та додаткові матеріали. 
Вислухавши захисника, дослідивши матеріали справи про адміністративні правопорушення, суд дійшов до наступного.
Так, відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень, у спосіб, що передбачений Конституцією та Законами України.
Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративне правопорушення.
Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Відповідно до ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративне правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності,запобігання правопорушення, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно з п. 1, 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Статтею 280 КУпАП встановлено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Згідно зі ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами. При цьому орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність настає за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а також за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
Згідно вимог ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, статтею 53 цього Закону передбачено, що юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.
Відповідно до п. 2.5. Правил Дорожнього руху України, затверджених водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
Відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.
Відповідно положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. 
Для встановлення події правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП в даному випадку, необхідно встановити факт відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та з`ясувати та чи дійсно саме та особа, відносно якої складено протокол, а не інша, керувала транспортним засобом.
Відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.
Порядок проходження огляду водіїв на стан сп`яніння регламентується ст. 266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі - Інструкція) та Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 зі змінами та доповненнями, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 20 січня 2023 року № 57 та від 13 червня 2024 р. № 690 (далі - Порядок).
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 5211778 від 23.11.2025 встановлено, що 23.11.2025 о 02 годині 50 хвилин у м. Київ, пр.-кт. Берестейський, 45 водій  ОСОБА_1  керував транспортним засобом Subaru Forester державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, від керування відсторонений шляхом передачі тверезому водієві, чим порушила вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.
На підтвердження вини водія  ОСОБА_1  у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП органом поліції надано:
- протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 5211778 від 23.11.2025;
- відеозапис з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) від 23.11.2025, використання яких передбачено ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» та Інструкцію про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них», затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції №100 від 03.02.2016;
- направлення водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують швидкість реакції від 23.11.2025;
Дані докази у розумінні ст. 251 КУпАП України суд не може визнати належними, допустимими, та такими, які повністю доводять вину  ОСОБА_1  з огляду на таке. 
Суд зауважує, що протокол про адміністративне правопорушення, хоч і є джерелом доказів, однак за своєю процесуальною суттю є фіксацією правопорушення, та інформація, яка в нього міститься має ґрунтуватись на первинних доказах, зокрема на візуальних спостереженнях, фото- та відео- фіксації, поясненнях свідків тощо.
Суд зауважує, що відповідно до змісту наданих суду відеозаписів встановлено, що працівники поліції прибули на місце дорожньо-транспортної пригоди за участю автомобіля Subaru Forester державний номерний знак НОМЕР_1 за адресою: м. Київ, пр.-кт. Берестейський, 45 о 00 годині 00 хвилин 23.11.2025 та повідомили  ОСОБА_1 про наявність у нього ознак алкогольного сп`яніння о 00 годині 02 хвилини 23.11.2025. 
Відповідно до змісту наданих суду відеозаписів працівники поліції пропонують  ОСОБА_1 пройти «огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки» та встановлено факт відмови  ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів о 00 годині 17 хвилини 23.11.2025, проте не встановлено факту відмови  ОСОБА_1 від проходження такого огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції у найближчому закладі охорони здоров`я. 
Крім того, як вбачається зі змісту досліджених судом відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції від 23.11.2025 встановлено, що працівники поліції не повідомляють про підстави для проведення такого огляду, не зазначаючи процедуру проходження такого огляду не інформують  ОСОБА_1  про підстави, за яких  ОСОБА_1  може бути направлено та забезпечено працівниками поліції доставку до найближчого закладу охорони здоров`я для проходження огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
Отже, суд зазначає про порушення працівниками вимог п. 8 Розділу 1 Інструкції, відповідно до змісту якого разі скоєння дорожньо-транспортної пригоди унаслідок якої є особи, що загинули або травмовані, проведення огляду на стан сп`яніння учасників цієї пригоди є обов`язковим у закладі охорони здоров`я. 
Всупереч вимогам ст. 266 КУпАП та Інструкції, доставка  ОСОБА_1 не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для проходження огляду до найближчого закладу охорони здоров`я з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції не здійснена. 
Отже, суд не приймає до уваги направлення водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують швидкість реакції, складеного 23.11.2025 о 02 годині 50 хвилин та вважати його належним та допустимим доказом у справі. 
Суд, також, зауважує, що відповідно до фабули, викладеної у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 5211778 від 23.11.2025, встановлено, що  ОСОБА_1  керував транспортним засобом Subaru Forester державний номерний знак НОМЕР_1 о 02 годині 50 хвилин 23.11.2025, що не відповідає об`єктивним обставинам справи, оскільки працівники поліції прибули на місце дорожньо-транспортної пригоди за участю автомобіля Subaru Forester державний номерний знак НОМЕР_1 за адресою: м. Київ, пр.-кт. Берестейський, 45 о 00 годині 00 хвилин 23.11.2025. 
Також, відповідно до наданих суду відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції від 23.11.2025, досліджених у судовому засіданні, встановлено, що  ОСОБА_1  не роз`яснено його прав та обов`язків, відповідно до вимог КУпАП у зв`язку із складанням щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
З огляду на викладене, суд приходить обґрунтованого висновку, що перевіркою матеріалів провадження встановлено наявність порушення вимог ст. 266 КУпАП, Інструкції та Порядку при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки на місці дорожньо-транспортної пригоди працівники поліції не роз`яснили його права та обов`язки, відповідно до вимог КУпАП, не повідомили підстави, за яких  ОСОБА_1 може бути направлено та не забезпечили його доставку до найближчого закладу охорони здоров`я для проходження огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Не можна залишити поза увагою і той факт, що  ОСОБА_1  самостійно звернувся до Київської міської наркологічної лікарні «Соціотерпаія» та пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння. Відповідно до висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 006027, складеного за результатами проведення огляду від 23.11.2025 у  ОСОБА_1  ознак сп`яніння не виявлено.
Приймаючи до уваги, що всі сумніви щодо доведеності вини правопорушника слід тлумачити на його користь, за відсутності переконливих доказів вини  ОСОБА_1  суд приходить до висновку, що при розгляді справи не доведено, що в її діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а вказане правопорушення задокументовано в законний спосіб, з огляду на вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Згідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок відповідно до закону здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.
Відповідно до цієї ж статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.
Презумпція невинуватості - є конституційною гарантією, яка закріплена статтею 62 Основного закону України та передбачає, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.
Положеннями ч.1 ст.11 Загальної Декларації прав людини від 10.12.1948р. та ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 01.11.1950 р., ратифікованою Україною передбачено, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Суд наголошує, що правова природа адміністративної відповідальності також ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпціях.
Так, згідно п.4.1. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року N 23-рп/2010 у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 14-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (справа про адміністративну відповідальність у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху) зазначено, що Конституційний Суд України дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.
Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її вина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто особа не повинна доказувати свою невинуватість і його поведінка вважається правомірною, доки не доведено зворотнє.
В Рекомендаціях №R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи «Про адміністративні санкції» одним із принципів застосування адміністративних стягнень є встановлення обов`язку нести тягар доказування саме для адміністративних органів (принцип 7).
Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) в своїх рішеннях неодноразово зазначав, що санкції, які згідно національному законодавству Договірних держав не входять у сферу кримінальних покарань, можуть вважатися такими в світлі положень Конвенції. У своїх рішеннях у справах «Малофєєв проти Росії від 30 травня 2013 року», «Малиге проти Франції від 23 вересня 1998 року», «Озтюрк проти Германії» ЄСПЛ визнав адміністративні правопорушення кримінальними злочинами, які підпадають під гарантії статі 6 Конвенції.
Крім того, у п.21 свого рішення у справі «Надточий проти України» від 15 травня 2008 року ЄСПЛ зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
На підставі викладеного, оцінюючи дослідженні докази, суд приходить до висновку, що в діях  ОСОБА_1  відсутній склад правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП, а отже провадження по справі підлягає закриттю.
Керуючись ст. ст. 33, 34, 35, 40-1 , 130, 247, 252, 280, 283, 284 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення  ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП - закрити на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду у десятиденний строк з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Солом`янський районний суд м. Києва.

Суддя            О.А. Воронкін