ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 лютого 2026 року
м. Київ
справа № 201/11031/25
провадження № 61-14634св25
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Синельникова Є. В.,
суддів: Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Ступак О. В., Шиповича В. В. (суддя-доповідач),
учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 ,
відповідачі:  ОСОБА_2 , Департамент житлового господарства Дніпровської міської ради,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Ковальчук Денис Юрійович, на ухвалу Соборного районного суду м. Дніпра, у складі судді Федоріщева С. С., від 09 вересня 2025 року та постанову Дніпровського апеляційного суду, у складі колегії суддів: Гапонова А. В., Новікової Г. В., Никифоряка Л. П., від 28 жовтня 2025 року,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
1. У травні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради про визнання незаконним та скасування розпорядження, припинення права власності та скасування запису про право власності, витребування майна з чужого незаконного володіння та зобов`язання вчинити певні дії.
2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 грудня 2018 року у справі № 201/15238/17 в порядку поділу майна подружжя визнано за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 та залишено у власності ОСОБА_2 квартиру № 15 за тією ж адресою. Проте, відповідачка без відома та згоди позивача протиправно об`єднала вказані квартири та зареєструвала за собою право власності на об`єднану квартиру № 15 , чим порушила право власності позивача на квартиру № 14 .
Разом із позовною заявою ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову.
Короткий зміст оскаржених судових рішень
3. Ухвалою Соборного районного суду м. Дніпра від 09 вересня 2025 року, залишеною без змін постановою Дніпровського апеляційного суду 
від 28 жовтня 2025 року, позовну заяву та заяву про забезпечення позову повернуто позивачеві.
4. Суди виходили з того, що позивач безпідставно об`єднав в одній позовній заяві вимоги, які підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства (припинення права власності та скасування запису про право власності, витребування майна з чужого незаконного володіння, зобов`язання вчинити певні дії) та в порядку адміністративного судочинства (визнання незаконним та скасування розпорядження Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради).
Короткий зміст вимог касаційної скарги
5. У касаційній скарзі ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат 
Ковальчук Д. Ю., просить скасувати ухвалу Соборного районного суду 
м. Дніпра від 09 вересня 2025 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 28 жовтня 2025 року, передавши справу, зі стадії вирішення питання щодо відкриття провадження у справі, до суду першої інстанції.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
6. 19 листопада 2025 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Ковальчук Д. Ю., подав касаційну скаргу на ухвалу Соборного районного суду м. Дніпра від 09 вересня 2025 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 28 жовтня 2025 року.
7. Ухвалою Верховного Суду від 08 грудня 2025 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 , витребувано із суду першої інстанції матеріали справи № 201/11031/25, які у січні 2026 року надійшли до Верховного Суду.
8. Ухвалою Верховного Суду від 04 лютого 2026 року справу призначено до розгляду у складі колегії із п`яти суддів в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
9. Підставою касаційного оскарження судових рішень заявник зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права під час вирішення питання про повернення позовної заяви.
10. Вказує, що позовна вимога про визнання незаконним та скасування розпорядження Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради від 21 червня 2019 року № 332 безпосередньо пов`язана з оспорюванням права власності  ОСОБА_2 на квартиру 
АДРЕСА_4 , тобто з вимогами про припинення права власності і скасування запису про право власності відповідачки на спірну квартиру, витребування квартири та зобов`язання вчинити певні дії.
11. Звертає увагу, що оспорюване розпорядження було реалізоване шляхом реєстрації за ОСОБА_2 права власності на об`єднану квартиру АДРЕСА_4 , яка включає в себе належну позивачу квартиру № 14 за тією ж адресою.
12. Вважає, що предметом позову є оспорювання цивільного права (права власності) ОСОБА_2 на квартиру № 15 , зареєстрованого, зокрема на підставі розпорядження Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради від 21 червня 2019 року № 332, чим порушено право позивача на квартиру № 14 .
13. Наголошує, що суди попередніх інстанцій не врахували висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постановах від 07 серпня 
2019 року у справі № 2004/1979/12, від 24 квітня 2018 року у справі 
№ 401/2400/16-ц, від 20 листопада 2018 року у справі № 911/44/17.
Відзив на касаційну скаргу не подано
Обставини справи
14. У травні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради, в якому просив:
- визнати незаконним та скасувати розпорядження Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради від 21 червня 2019 року 
№ 332;
- припинити право власності ОСОБА_2 на квартиру 
АДРЕСА_4 та скасувати запис про право власності ОСОБА_2 на вказану квартиру (№ 32524526 від 19 липня 2019 року);
- витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1 ;
- зобов`язати ОСОБА_2 усунути самочинне перепланування та переобладнання квартири АДРЕСА_1 шляхом приведення цієї квартири у відповідність до плану квартири.
Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права
15. Згідно із частинами першою-другою статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
16. Відповідно до частин першої-другої, п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
17. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
18. Згідно зі статтею 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
19. Відповідно до статті 48 ЦПК України сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.
20. За змістом частини другої статті 50 ЦПК України участь у справі кількох позивачів і (або) відповідачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо: 1) предметом спору є спільні права чи обов`язки кількох позивачів або відповідачів; 2) права та обов`язки кількох позивачів чи відповідачів виникли з однієї підстави; 3) предметом спору є однорідні права і обов`язки.
21. Статтею 20 ЦПК України встановлено, що не допускається об`єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.
22. Пунктом 2 частини четвертої статті 185 ЦПК України передбачено, що позовна заява повертається у випадку, коли порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 188 цього Кодексу).
23. Відповідно до частини першої статті 188 ЦПК України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.
24. Згідно з правилами визначення юрисдикції адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ за статтею 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження; спори між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень.
25. Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин. Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, або такий, що йому не суперечить.
26. Заявлений у розглядуваній справі позов спрямований на захист порушеного, на думку позивача, права власності на квартиру  
АДРЕСА_1 .
27. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_2 без відома та згоди позивача об`єднала квартири № 14 та № 15 і зареєструвала право власності, зокрема на підставі розпорядження Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради від 21 червня 2019 року № 332.
28. Позивач не зазначав окремих підстав для визнання незаконним та скасування розпорядження Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради від 21 червня 2019 року № 332.
29. Та обставина, що співвідповідачем у справі є Департамент житлового господарства Дніпровської міської ради, не змінює правову природу спірних правовідносин і не робить заявлений спір публічно-правовим, оскільки вимоги позивача не стосуються захисту його прав, свобод та інтересів у сфері публічно-правових відносин, а пов`язані із захистом речового права (права власності на квартиру), яке, на думку позивача, порушене. 
30. Матеріально-правові вимоги у цій справі є однорідними, нерозривно пов`язані між собою та за своїм суб`єктним складом, до якого входить фізична особа і характером правовідносин мають розглядатися в одному провадженні за правилами цивільного судочинства.
31. З огляду на викладене, помилковими є висновки судів першої та апеляційної інстанції про те, що позивач об`єднав вимоги, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства.
32. Водночас, під час цього касаційного розгляду, Верховний Суд не надає оцінку ефективності всіх обраних позивачем способів захисту.
33. Згідно з пунктом 2 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.
34. Згідно з частинами третьою, четвертою статті 406 ЦПК України касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанцій розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції. У випадках скасування судом касаційної інстанції ухвал суду першої або апеляційної інстанцій, які перешкоджають провадженню у справі, справа передається на розгляд відповідного суду першої або апеляційної інстанції.
35. Підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі (частина шоста статті 411 ЦПК України).
36. З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржені судові рішення скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції зі стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі.
Керуючись статтями 400, 402, 406, 409, 411, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Ковальчук Денис Юрійович, задовольнити.
2. Ухвалу Соборного районного суду м. Дніпра від 09 вересня 2025 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 28 жовтня 2025 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду зі стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Головуючий Судді: 	Є. В. Синельников О. М. Осіян Н. Ю. Сакара О. В. Ступак В. В. Шипович