Справа № 161/12226/25 
Провадження № 2/161/106/26

ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2026 року м. Луцьк
Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:
головуючого - судді Смоковича М.В.
при секретарі судового засідання – Хилько О.В.
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша» про стягнення матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-
ВСТАНОВИВ:
23.06.2025 року позивач, ОСОБА_1 , звернулася із позовною заявою до відповідачів, ПАТ «Страхова компанія «Перша», ОСОБА_2 , про стягнення матеріальної та моральної шкоди.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 13.11.2024 року, о 11 год. 09 хв., у м. Луцьку на перехресті нерівнозначних доріг вул. Захарова – вул. Щусєва, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю забезпечувального транспортного засобу Skoda Fabia, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та транспортного засобу Skoda Kodiaq, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , внаслідок чого обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28.11.2024 року, яка винесена у справі № 161/21521/24, ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, притягнуто до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн.
Цивільна відповідальність ОСОБА_2 була застрахована у ПАТ «Страхова компанія «Перша», згідно полісу ЕР № 223999931 від 09.10.2024 року, яким застраховано на випадок завдання збитків внаслідок ДТП транспортний засіб Skoda Fabia, д.н.з. НОМЕР_1 .
ПАТ «Страхова компанія «Перша» за повідомленням про страховий випадок, було заведено страхову справу № ЦВ28658 та 27.11.2024 року експертом-оцінювачем, найнятим страховою компанією, за замовленням та за рахунок позивача було проведено огляд транспортного засобу Skoda Kodiaq, д.н.з. НОМЕР_2 , з метою визначення розміру матеріальної шкоди на офіційному сервісному центрі «Skoda», за що позивач понесла додаткові витрати у розмірі 2493,90 грн., які мають бути відшкодовані страховою компанією.
Згідно розрахунку страхового відшкодування, проведеного ПАТ «Страхова компанія «Перша» вартість ремонту транспортного засобу становить 149194,13 грн. (з урахуванням зносу (0,5019) 91208,17 грн.), в тому числі 16260,00 грн. вартість робіт, 17401,23 грн. вартість матеріалів, 115532,90 грн. вартість запчастин без врахування зносу.
06.02.2025 року ПАТ «Страхова компанія «Перша» здійснило виплату страхового відшкодування позивачу у розмірі 91208,17 грн.
Протягом лютого-квітня 2025 року позивачем було відремонтовано пошкоджений транспортний засіб Skoda Kodiaq, д.н.з. НОМЕР_2 , скориставшись послугами ФОП ОСОБА_4 , про що сторонами було складено акт приймання-передачі виконаних робіт № 16/04/25-1 від 16.04.2025 року на суму 167025,50 грн., в тому числі 106255,50 грн. вартість автозапчастин (з урахуванням зносу 52925,86 грн.), 12290,00 грн. вартість матеріалів, 48480,00 грн. вартість ремонтних робіт, які оплачено позивачкою, згідно квитанції від 02.05.2025 року на суму 35000,00 грн., від 05.05.2025 року на суму 35000,00 грн., від 07.05.2025 року на суму 30000,00 грн., від 12.05.2025 року на суму 37025,50 грн., від 13.05.2025 року на суму 30000,00 грн.
Зазначає, що відповідач, ПАТ «Страхова компанія «Перша», не в повному обсязі виконав свій обов`язок з відшкодування вартості ремонтних робіт у межах встановленого ліміту – 160000,00 грн., а саме останній повинен доплатити суму ремонту транспортного засобу у розмірі 22487,69 грн. та витрати на проведення огляду транспортного засобу в сумі 2493,90 грн., тоді як відповідач, ОСОБА_2 , зобов`язаний оплати варстість відновлювального ремонту з урахуванням виплат проведених ПАТ «Страхова компанія «Перша» в сумі 53329,64 грн. та відшкодувати завдану позивачу моральну шкоду у розмірі 10000,00 грн.
Враховуючи вищевикладене, просив суд, стягнути з ПАТ «Страхова компанія «Перша» на її користь відшкодування завданої матеріальної шкоди внаслідок ДТП в розмірі 24981,59 грн., стягнути з ОСОБА_2 на її користь відшкодування завданої матеріальної шкоди внаслідок ДТП в розмірі 53329,64 грн., моральну шкоду у розмірі 10000,00 грн., а також судові витрати, які понесені нею при розгляді даної справи. 
Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 червня 2025 року відкрито провадження по справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.
22.07.2025 року від відповідача, ПАТ «Страхова компанія «Перша», до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому просив у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. В обґрунтування своїх заперечень зазначає, що позивачем не надано суду доказів на підтвердження понесення ним витрат на здійснення відновлювального ремонту автомобіля. Крім цього зазначає, що позивачу в повному обсязі було відшкодовано шкоду відповідачем, ПАТ «Страхова компанія «Перша», а тому відсутні підстави для здійснення доплати страхового відшкодування у заявленій позивачем сумі.
18.08.2025 року від позивача, ОСОБА_1 , до суду надійшла заява про відмову від позовних вимог, в якій вона просить прийняти відмову від позовних вимог до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 53329,64 грн. та моральної шкоди в розмірі 10000,00 грн. і закрити провадження у справі в частині позовних вимог до ОСОБА_2 .
Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21.10.2025 року задоволено клопотання та прийнято відмову позивача, ОСОБА_1 , в частині позовних вимог до відповідача ОСОБА_2 , провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ПАТ «Страхова компанія «Перша», ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в частині позовних вимог до відповідача ОСОБА_2 закрито.
Позивач, ОСОБА_1 , та її представник, адвокат Кушнірук А.В., у судове засідання не з`явилися, від останнього до суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі сторони позивача.
Представник відповідача, ПАТ «Страхова компанія «Перша», у судове засідання не з`явилася, подала до суду клопотання про розгляд справи без участі сторони відповідача.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. 
Судом встановлено, що 28.11.2024 року, о 11 год. 09 хв., в місті Луцьку по вул. Щусєва, 20А, ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом марки Skoda Fabia, д.н.з. НОМЕР_1 , при виїзді з другорядної дороги на головну, не надав перевагу в русі транспортному засобу Skoda Kodiaq, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , який рухався по головній дорозі, внаслідок чого відбулось зіткнення транспортних засобів та дані транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, що підтверджується постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28.11.2024 року, яка винесена у справі 161/21521/24. Більш того сам факт дорожньо-транспортної пригоди сторонами не оспорюється.
Власником автомобіля марки «Scoda Kodiaq», тип загальний легковий універсал, номер шасі НОМЕР_3 , 2018 року випуску, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , є ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 .
Під час ДТП, автомобіль марки «Scoda Kodiaq», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , зазнав пошкоджень.
Транспортний засіб Skoda Fabia, д.н.з. НОМЕР_1 , на момент вчинення ДТП, був застрахований у ПАТ «СК «Перша» за полісом ЕР-223999931 з лімітом відповідальності за шкоду заподіяну майну в розмірі 160000,00 грн. та франшизою – 0,00 грн., що не заперечується сторонами по справі.
Матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля «Scoda Kodiaq», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , згідно із протоколом технічного огляду колесного транспортного засобу від 26.11.2024 року, звітом № SOS_-241114-297510 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 14.12.2024 року, розрахунком страхового відшкодування, становить 91208,17 грн.
06.02.2025 року ПАТ «СК «Перша» перерахувало позивачу, ОСОБА_1 , суму страхового відшкодування в сумі 91208,17 грн. на реквізити, вказані у заяві про страхове відшкодування особи, яка має право на отримання відшкодування від 31.01.2025 року, що підтверджується випискою по рахунку позивача, яка надана АТ КБ «ПриватБанк» та даний факт не заперечується сторонами у справі.
В позовній заяві позивач вказує, що вартість матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу складає 167025 грн. 50 коп., на підтвердження чого нею було надано договір № 02/25 про виконання робіт з технічного обслуговування, ремонту та діагностики автомобілів від 24.02.2025 року, який укладений між ФОП ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , Акт № 16/04/25-1 приймання-передачі виконаних робіт від 16.04.2025 року, квитанції про плату даних робіт (№ 25 від 02.05.2025 року, № 2 від 05.05.2025 року, № 6 від 07.05.2025 року, № 20 від 12.05.2025 року, № 15 від 13.05.2025 року) на загальну суму 167025 грн. 50 коп. 
Позивач вважає, що вартість матеріального збитку, який відповідач має йому сплатити становить 24981 грн. 59 коп. (167025,50 (майнова шкода, завдана ДТП) – 91208,17 (матеріальні збитки, відшкодовані ПАТ «СК «Перша») – 53329,64 (матеріальні збитки, які підлягають стягненню з винуватця ДТП) + 2493,90 грн. (витрати на проведення огляду транспортного засобу)).
Відповідач, ПАТ «СК «Перша», не погоджується з доводами викладеними позивачем з приводу даних позовних вимог та зазначає, , що позивачу в повному обсязі було відшкодовано шкоду відповідачем, ПАТ «СК «Перша», а тому відсутні підстави для здійснення доплати страхового відшкодування у заявленій позивачем сумі.
Надаючи правову оцінку встановленим фактам і правовідносинам, суд зазначає наступне.
Стаття 1166 ЦК України передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
За змістом вказаної норми, за загальним правилом, шкода підлягає відшкодуванню, по-перше, в повному обсязі, по-друге, особою, яка безпосередньо її завдала.
Проте, крім загального правила, є спеціальні, передбачені законом. Одним із таких спеціальних правил є норми про страхування особою цивільно-правової відповідальності.
Страхування це правовідносини щодо захисту страхових інтересів фізичних та юридичних осіб (страховий захист) при страхуванні ризиків, пов`язаних з життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням, з володінням, користуванням і розпорядженням майном, з відшкодуванням страхувальником заподіяної ним шкоди особі або її майну, а також шкоди, заподіяної юридичній особі, у разі настання страхових випадків, визначених договором страхування, за рахунок коштів фондів, що формуються шляхом сплати страхувальниками страхових премій (платежів, внесків), доходів від розміщення коштів таких фондів та інших доходів страховика, отриманих згідно із законодавством (пункт 69 частини 1 стаття 1 Закону України «Про страхування» від 18 листопада 2021 року N 1909-IX, який набрав чинності 19 грудня 2021 року).
Відповідно до статті 979 ЦК України договір страхування укладається відповідно до цього Кодексу, Закону України «Про страхування», інших законодавчих актів.
Законом може бути встановлено обов`язок фізичної або юридичної особи укласти договір страхування (обов`язкове страхування).
Вимоги щодо укладення договорів страхування за окремими класами страхування / категоріями страхових ризиків для врегулювання правовідносин, за якими вимагається обов`язкова наявність договору, можуть бути визначені законодавством.
Предметом договору страхування є передача страхувальником за плату ризику, пов`язаного з об`єктом страхування, страховику на умовах, визначених договором страхування або законодавством України.
Об`єктом страхування можуть бути: життя, здоров`я, працездатність та/або пенсійне забезпечення; майно на праві володіння, користування і розпорядження та/або можливі збитки чи витрати; відповідальність за заподіяну шкоду особі або її майну (стаття 980 ЦК України).
Відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» 1 липня 2004 року N 1961-IV, який діяв на момент дорожньо-транспортної пригоди та виплати страхового відшкодування (далі - Закон N 1961-IV).
Згідно зі статтею 999 ЦК України до відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.
Саме на забезпечення таких зобов`язань було ухвалено Закон N 1961-IV.
Законом N 1961-IV визначено як засади, так і процедури отримання потерпілими особами за наслідками ДТП відшкодування заподіяної шкоди.
Згідно зі статтею 3 Закону N 1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.
Відповідно до статті 5 указаного Закону об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.
У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 Закону N 1961-IV).
Згідно із частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням).
Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом N 1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладення обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону N 1961-IV) (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі N 760/15471/15-ц з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі N 147/66/17).
Водночас у Законі N 1961-IV наголошено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, та захисту майнових інтересів страхувальників. Тобто цей Закон спрямований насамперед на захист прав осіб, потерпілих внаслідок ДТП, при цьому також забезпечує майнові інтереси винної особи, які полягають у відшкодуванні спричиненої шкоди не нею, а страховиком (страховою компанією) за певні страхові внески (стаття 3 цього Закону).
Тобто положення цього Закону спрямовані як на захист прав потерпілої особи на відшкодування шкоди, так і на те, що винна особа має право розраховувати на відшкодування спричиненої нею шкоди страхувальником, у якого застрахована відповідальність винної особи. А тому, розглядаючи такі спори, судам слід уважно дотримуватись балансу інтересів як потерпілої особи, так і особи, яка застрахувала свою відповідальність та переклала тягар відшкодування шкоди на страховика.
При цьому слід мати на увазі, що відповідно до положень статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п`ятою цієї статті, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом.
ЦК України також передбачає, що особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї, і особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства (частини друга та четверта статті 14 ЦК України).
Положення зазначених норм права свідчить про зобов`язання учасників цивільних правовідносин діяти в межах закону, не порушуючи прав інших осіб, у спосіб, передбачений законом, добросовісно здійснюючи свої права та обов`язки.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово висловлювала правові позиції щодо застосування законодавства про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик, та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми.
Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе в межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі N 755/18006/15-ц (провадження N 14-176цс18), від 03 жовтня 2018 року у справі N 760/15471/15-ц (провадження N 14-316цс18) та ухвалу Великої Палати Верховного Суду від 20 лютого 2020 року у справі N 753/15214/16-ц (провадження N 14-25цс20)).
Внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом N 1961-IV виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність.
У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні у межах ліміту відповідальності страховика (страхової суми) є страховик завдавача шкоди (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі N 755/18006/15-ц (пункт 35), від 3 жовтня 2018 року у справі N 760/15471/15-ц, від 19 червня 2019 року у справі N 465/4621/16-к, від 14 грудня 2021 року у справі N 147/66/17 (пункт 96)).
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 14 грудня 2021 року у справі N 147/66/17 зазначила, що внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом N 1961-IV виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність.
У справах про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної страхувальником за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у межах ліміту страхового відшкодування належним відповідачем буде страховик.
Відповідно до ч.ч. 1-3, 6 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Страхова (регламентна) виплата у разі пошкодження транспортного засобу розраховується як сума документально підтверджених витрат, пов`язаних із: 1) відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу, включаючи пошкодження, зроблені умисно для врятування потерпілих осіб внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у порядку, визначеному частинами другою і третьою цієї статті; 2) евакуацією (доставкою) транспортного засобу в межах 150 кілометрів (якщо інша відстань не погоджена між страховиком (МТСБУ) та потерпілою особою) від місця дорожньо-транспортної пригоди на території України до місця проживання потерпілої особи або до місця стоянки на території України, або до місця здійснення відновлювального ремонту на території України, а також від місця проживання потерпілої особи або місця стоянки на території України до місця здійснення відновлювального ремонту на території України; 3) оплатою послуг стоянки, якщо транспортний засіб з поважних причин необхідно перемістити на стоянку, але не більше ніж до дати отримання страхової виплати. Витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу (страхова (регламентна) виплата), відшкодовуються страховиком (МТСБУ) у розмірі вартості відновлювального ремонту, що забезпечує приведення транспортного засобу у стан, який мав такий транспортний засіб до настання дорожньо-транспортної пригоди, та визначається відповідно до частини третьої цієї статті. Вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу включає: 1) вартість складових частин (деталей) транспортного засобу, що потребують ремонту (заміни) у зв`язку з їх пошкодженням внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відповідно до переліку, визначеного на підставі акта огляду транспортного засобу, складеного представником страховика (у випадках, передбачених частиною першою та пунктом 3 частини другої статті 43 цього Закону, - МТСБУ), або висновку суб`єкта оціночної діяльності, оцінювача, судового експерта, складеного відповідно до частини четвертої статті 31 цього Закону, а також вартість матеріалів, необхідних для здійснення відповідного ремонту; 2) вартість робіт з ремонту (заміни) складових частин (деталей) транспортного засобу, що потребують ремонту (заміни) у зв`язку з їх пошкодженням внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відповідно до переліку, передбаченого пунктом 1 цієї частини. Для транспортного засобу, строк експлуатації якого до настання дорожньо-транспортної пригоди не перевищує п`ять років або щодо якого є чинними гарантійні зобов`язання виробника транспортного засобу, за умови документального підтвердження їх чинності, до розрахунку вартості складових частин (деталей) транспортного засобу, що потребують заміни новими, включається вартість невживаних складових частин (деталей), дозволених заводом-виробником для обслуговування відповідних транспортних засобів. Для інших транспортних засобів до розрахунку вартості складових частин (деталей) транспортного засобу, що потребують заміни, може включатися вартість складових частин (деталей) транспортного засобу, що відповідають технічним характеристикам такого транспортного засобу та є аналогом оригінальних складових частин (деталей) транспортного засобу. Під час ремонту транспортного засобу не допускається встановлення складових частин (деталей), що призведе до зміни конструкції транспортного засобу або до невідповідності технічного стану транспортного засобу правилам дорожнього руху та технічної експлуатації. Страховик (МТСБУ) разом із здійсненням страхової (регламентної) виплати у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу зобов`язаний відшкодувати потерпілій особі її документально підтверджені витрати, пов`язані з оплатою послуг суб`єкта оціночної діяльності, оцінювача, судового експерта, якщо потерпіла особа обрала їх самостійно для визначення розміру вартості відновлювального ремонту транспортного засобу, пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у випадку, передбаченому абзацом четвертим частини четвертої статті 31 цього Закону.
ОСОБА_2 застрахував цивільно-правову відповідальність.
Під час судового розгляду даної справи, судом було встановлено, що Транспортний засіб Skoda Fabia, д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_2 , на момент вчинення ДТП, був застрахований у ПАТ «СК «Перша» за полісом ЕР-223999931 з лімітом відповідальності за шкоду заподіяну майну в розмірі 160000,00 грн. та франшизою – 0,00 грн., що не заперечується сторонами по справі.
06.02.2025 року ПАТ «СК «Перша» перерахувало суму страхового відшкодування в сумі 91208,17 грн. на реквізити, вказані у заяві про страхове відшкодування особи, яка має право на отримання відшкодування.
Позивач вважає, що вартість матеріального збитку, який відповідач має йому сплатити становить 24981 грн. 59 коп., з чим повністю погоджується суд, оскільки у справах про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної страхувальником за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у межах ліміту страхового відшкодування належним відповідачем буде саме страховик.
Відповідно до положень чинного законодавства, статті 1194 ЦК України та сталої судової практики відповідач, як особа, яка винна у вчиненні ДТП, зобов`язаний сплатити позивачу різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (відшкодуванням).
Отже, відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
Відступаючи від правового висновку Верховного Суду України, наведеного у постанові від 20 січня 2016 року у справі № 6-2808цс15, згідно з яким право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і за вибором потерпілого вимога про відшкодування шкоди може бути пред`явлена безпосередньо до винної особи, навіть якщо його цивільно-правова відповідальність застрахована, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) вказала, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
Аналогічний висновок у подібних правовідносинах з посилання на дану постанову Великої Палати зробив Верховний Суд у постановах від 10 квітня 2019 року у справі № 127/7370/17-ц, від 10квітня 2019 року у справі №539/447/17, від 17 квітня 2019 року в справі № 500/3802/16, від 24 квітня 2019 року у справі № 279/96/17.
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Як зазначалося вище, ОСОБА_2 застрахував цивільно-правову відповідальність.
Так, позивачем, ОСОБА_1 , було здійснено ремонт пошкодженого транспортного засобу, вартість якого, за наданими останньою доказами, склав 167025,50 грн.
Відповідачем, ПАТ «СК «Перша» було виплачено позивачу суму страхового відшкодування в розмірі 91208,17 грн.
Таким чином, розмір відшкодування, яке підлягає стягненню з відповідача, ПАТ «СК «Перша», на користь позивача, ОСОБА_1 , складає 24981 грн. 59 коп. (167025,50 (майнова шкода, завдана ДТП) – 91208,17 (матеріальні збитки, відшкодовані ПАТ «СК «Перша») – (106255,50 (вартість запчастин) – 52925,86 (вартість запчастин, з урахуванням зносу)) + 2493,90 грн. (витрати на проведення огляду транспортного засобу)).
Полісом ЕР-223999931 встановлено ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну в розмірі 160000,00 грн. та, з урахуванням вже виплаченої страховиком суми страхового відшкодування у розмірі 91208,17 грн., сума, на яку позивач має право пред`явити позовні вимоги до відповідача, ПАТ «СК «Перша» складає 68791,83 грн., а тому позовні вимоги позивача заявлені в межах страхового ліміту.
Відповідачем, ПАТ «СК «Перша» суду не надано жодних належних та допустимих доказів на спростування розміру витрат, понесених позивачем під час ремонту пошкодженого транспортного засобу, тоді як надані стороною позивача докази на підтвердження вартості ремонтних робіт не викликають у суду сумнівів щодо їх належності, достовірності та допустимості.
Таким чином, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги до відповідача, ПАТ «СК «Перша» є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. 
Щодо розподілу судових витрат.
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України).
Відповідно до пункту 12 частини третьої статті 2 ЦПК України однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (частина перша статті 133 ЦПК України. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.
Згідно з правилами статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.
При зверненні з позовом до суду позивачем сплачено судовий збір в сумі 1211,20 грн. за вимогу майнового характеру.
Позивачем було заявлено позовні вимоги в загальному розмірі 88311,23 грн., з них до відповідача, ПАТ «СК «Перша», у розмірі 24981,59 грн., що складає 28,29% від загального розміру позовних вимог, до відповідача, ОСОБА_2 , в розмірі 63329,64 грн. (53329,64 грн. - майнової шкоди та 10000,00 грн. - моральної шкоди), що складає 71,71% від загального розміру позовних вимог.
Оскільки, вимогу про стягнення матеріальної шкоди, пред`явлену до відповідача, ПАТ «СК «Перша», у розмірі 24981,59 грн. задоволено у повному обсязі, то стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати по сплаті судового збору пропорційному розміру задоволених вимог, а відтак з відповідача, ПАТ «СК «Перша», на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 342,65 грн. (28,29%).
Іншу частину витрат по сплаті судового збору у розмірі 868,55 грн. (71,71%) мало б бути стягнуто з відповідача, ОСОБА_2 , у разі задоволення позовних вимог, пред`явлених до даного відповідача, однак позивач відмовилась від позовних вимог до даного відповідача та дана відмова була прийнята судом, а тому, наразі, питання про відшкодування позивачу витрат на сплату судового збору в цій частині судом не розглядається.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 12, 78, 81, 141, 259, 263, 265, 268, 273, 352, 354-355 ЦПК України,
УХВАЛИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша» про стягнення матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 24981 (двадцять чотири тисячі дев`ятсот вісімдесят одну) грн. 59 коп.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша» на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 342 (триста сорок дві) грн. 65 коп.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 .
Відповідач: Публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «Перша», адреса місцезнаходження: 03150 м. Київ, вул. Фізкультури, буд. 30, ЄДРПОУ 31681672.
Повний текст рішення складений 22.04.2026 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду
Волинської області М.В. Смокович