Справа №: 398/6678/25	

провадження №: 2/398/777/26
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ 
Іменем України 

"27" березня 2026 р. м. Олександрія

Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:
головуючого судді Петренко С.Ю.
за участю секретаря судового засідання Шаповал Є.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Олександрії у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ТОВ «УМ ФАКТОРИНГ» до ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «УМ ФАКТОРИНГ» Сластнікова Л.В. через підсистему «Електронний суд» звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , з вимогою стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» №1523424 від 24.05.2024 року в сумі 13 567,50 гривень та суму судових витрат.
Позов мотивує тим, що 24.05.2024 р. між ТОВ «Селфі Кредит» та ОСОБА_1 був укладено договір №1523424 про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort», який був підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Згідно вказаного договору, відповідач отримав кредит в розмірі 2700,00 грн., строком на 360 днів, стандартна процентна ставка становить 1,5% в день. ТОВ «Селфі Кредит» умови кредитного договору виконало в повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти в обсязі та у строк, визначеними умовами кредитного договору. Відповідач не виконала умови кредитного договору. Також зазначає, що 18.12.2024 р. між ТОВ «УМ Факторинг», було укладено договір факторингу №18/12/24, відповідно до якого, ТОВ «УМ Факторинг», набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками ТОВ «Селфі Кредит», в тому числі і до відповідача. Сума заборгованості відповідача становить 13567,50 грн., з яких: 2700,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 10867,50 грн. - заборгованість за відсотками. У зв`язку із неналежним виконанням відповідачем зобов`язання за кредитним договором, позивач просив стягнути з відповідача на його користь суму заборгованості та судові витрати по справі.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, в позовній заяві є прохання проводити розгляд справи за відсутності представника позивача. Не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи у разі неявки відповідача.
Відповідач, повідомлений належним чином про час, дату та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив відзив чи заперечення проти позову суду не надав.
Судова повістка, направлена відповідачу на адресу зареєстрованого місця проживання, повернулась до суду із відміткою про причини повернення: адресат відсутній за вказаною адресою.
Відповідно до ч. 5 ст. 128 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно.
Відповідно до частин 3, 4 статті 130 ЦПК України, якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-якому з повнолітніх членів сім`ї, які проживають разом з нею. У разі відсутності адресата (будь кого з повнолітніх членів його сім`ї) особа, яка доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення.
Положеннями частини 1 статті 131 ЦПК України визначено, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.
Отже, судом були застосовані всі заходи для сповіщення відповідача про розгляд цивільної справи.
Крім того, Верховний Суд неодноразово зазначав, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17, постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б ).
Оскільки, як зазначено вище, на адресу місця реєстрації відповідача направлялися судові документи, однак, відповідач їх не отримує, а направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, враховуючи позицію викладену в постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17, суд приходить до висновку, що відповідач був належним чином повідомленою про дату, час та місце судового розгляду.
У зв`язку з неявкою відповідача та не повідомленням про поважність причин такої неявки, в порядку, визначеному ст.280 ЦПК України, зі згоди позивача, суд постановив провести розгляд справи за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.223 ЦПК України.
Відповідно до ст.247 ЦПК України суд розглядає справу у судовому засіданні за відсутності позивача і відповідача без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Ухвалою суду від 16.12.2025 дану справу прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження.
Суд, з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам в цілому, доходить такого висновку.
Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що 24.05.2024 р. між ТОВ «Селфі Кредит» та ОСОБА_1 було укладено договір №1523424 про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort», який був підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «А096».
Згідно з вказаним договором відповідач отримав кредит в розмірі 2700,00 грн., строком на 350 днів, стандартна процентна ставка становить 1,5% в день (п.1.3, п. 1.4, п. 1.5.1 кредитного договору).
Відповідно до п.2.1 кредитного договору визначено, що кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі, шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 .
Розділом 4 кредитного договору передбачено, що товариство має право вимагати від позичальника повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом та виконання усіх інших зобов`язань, встановлених договором, а позичальник в свою чергу зобов`язаний у встановлений договором строк, повернути кредит, сплатити проценти та інші платежі передбачені договором.
Відповідно до повідомлення ТОВ «Пейтек» № 20250326-818 від 26.03.2025, ТОВ «Селфі Кредит» 24.05.2024 перерахувало кошти в розмірі 2700,00 грн. на рахунок відповідача № НОМЕР_1 ; сайт торгівця - http://selfiecredit.com.ua; код авторизації 511243; банк-еквайр - АТ «ПУМБ»; дата і час створення - 2024-05-24 14:13:09; дата і час прийняття в роботу - 2024-05-24 14:13:09; дата і час виконання - 2024-05-24 14:13:09; призначення платежу: зарахування на картку, маска картки НОМЕР_1 ).
Відповідно до інформації АТ КБ «Приватбанк» від 26.03.2026 №20.1.0.0.0/7-260310/61455-БТ, на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано карту НОМЕР_2 . Факт перерахування коштів на рахунок відповідача також стверджений випискою по рахунку, що надана АТ КБ "Приватбанк" за період 24.05.2024 -27.05.2024, відповідно якої 24.05.2024 року на рахунок НОМЕР_2 були перераховані грошові кошти в сумі 2700,00 грн.
Таким чином, ТОВ «Селфі Кредит» свої зобов`язання перед відповідачем виконало в повному обсязі, а останній отримав грошові кошти у порядку та на умовах, що визначені укладеним між ними кредитним договором, згідно якого сторонами було погоджено всі його істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, умови кредитування.
Відповідач, в свою чергу, зобов`язання відповідно умов договору не виконала, суму позики не повернула, проценти за користування грошовими коштами не сплатила, в зв`язку з чим виникла заборгованість у сумі 13567,50 грн., з яких: 2700,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 10867,50 грн. - заборгованість за відсотками.
Судом також встановлено, що 18.12.2024 р. між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «УМ Факторинг» укладено договір факторингу №18/12/24, згідно умов якого, ТОВ «УМ Факторинг» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками ТОВ «Селфі Кредит», включно і до відповідача за кредитним договором №1523424 від 24.05.2024.
Відповідно до п.6.2.3 договору права вимоги переходять до фактора після підписання сторонами акту приймання-передачі реєстру боржників за формою додатку 2 цього договору, та виконання фактором вимог пункту 7.2. договору.
Згідно з витягом з акту приймання-передачі реєстру боржників від 18.12.2024 до договору факторингу № 18/12/24 від 18.12.2024 р., ОСОБА_1 є боржником за кредитним договором №1523424 від 24.05.2024 та загальна сума заборгованості складає 13567,50 грн.
Про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором та необхідність погашення заборгованості, ТОВ «УМ Факторинг» повідомило, шляхом направлення відповідної досудової вимоги на поштову адресу відповідача.
Отже, з досліджених доказів вбачається, що кредитор дотримався умов кредитного договору, натомість відповідач належним чином не виконав умов договору, що призвело до виникнення заборгованості.
Таким чином, між сторонами склалися правовідносини з приводу виконання зобов`язання щодо кредитної заборгованості, які врегульовані нормами Глави 71 Цивільного кодексу України.
Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до частин 1, 2 статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
На підставі статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина 1 статті 1049 Цивільного кодексу України).
Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, в тому числі, з договорів.
Згідно статті 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За вимогами ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно із частиною 2 статті 1054 та частиною 2 статті 1050 ЦК України, наслідками порушення Боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.
Положеннями частини 1 статті 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно із ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.
Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних праві обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Суд оцінив за власним переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому їх дослідженні, давши їм оцінку в цілому так і кожному окремо, враховує всі надані докази і вважає, що існують підстави для задоволення позову.
Судом установлено, що 24.05.2024 між ТОВ «Селфі Кредит» та ОСОБА_1 укладено договір споживчого кредиту №1523424, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 2700,00 грн., відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконував, у зв`язку з чим, утворилась заборгованість у розмірі 13567,50 грн.
Таким чином позивач підтвердив своє право вимоги за кредитним договором №1523424 від 24.05.2024 року відповідно до договору відступлення права вимоги №18/12/24 від 18.12.2024.
Враховуючи те, що добровільно відповідач суму заборгованості не повертає, відповідач заперечень щодо незгоди із наданим кредитом та розміром нарахованої заборгованості по ньому суду не висловив, доказів про відсутність заборгованості у розмірах, вказаних у розрахунку, суду ним також не надано, суд дійшов висновку, що позов про стягнення заборгованості є обґрунтованим і його необхідно задовольнити, стягнувши з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УМ ФАКТОРИНГ» заборгованість за кредитним договором, в сумі 13567,50 грн.
Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн.
На підставі викладеного і керуючись ст. 12, 81, 141, 247, 263-265, 280-283, 354 ЦПК України, ст. 3, 526-527, 530, 1048, 1050, 1054,1077 ЦК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ТОВ «УМ ФАКТОРИНГ» до ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити.
Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_3 , відповідно до відповіді щодо ВПО фактична адреса проживання: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УМ ФАКТОРИНГ» (код ЄДРПОУ 40274286, місцезнаходження: вул. Майдан Незалежності, буд. 2, офіс 712, м. Київ, 01001) заборгованість за договором про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» №1523424 від 24.05.2024 року в сумі 13567,50 грн.
Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_3 , відповідно до відповіді щодо ВПО фактична адреса проживання: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УМ ФАКТОРИНГ» (код ЄДРПОУ 40274286, місцезнаходження: вул. Майдан Незалежності, буд. 2, офіс 712, м. Київ, 01001) суму сплаченого при подачі позову судового збору в розмірі 2422,40 грн. 
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку та подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Кіровоградської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги на рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення виготовлено 27.03.2026 року.

Суддя С.Ю. ПЕТРЕНКО