Провадження № 2/679/281/2026
Справа № 679/1741/25

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2026 року м.Нетішин 

Нетішинський міський суд Хмельницької області в складі:
головуючої судді Гавриленко О.М.,
секретар судового засідання Дмітрієва О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нетішин цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Міністерство оборони України, військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України, про встановлення факту проживання однією сім`єю, як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу,
за участю представників учасників справи:
представника позивача Волкова С.В.,
представника відповідача Вітюка С.В.,
ВСТАНОВИВ:
Зміст позовних вимог та позиції учасників справи

ОСОБА_1 , в інтересах та від імені якої діє представник - адвокат Волков С.В., звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю, як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, у якій просила встановити факт проживання однією сім`єю, як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 з ОСОБА_3 який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , з червня 2016 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позов мотивований тим, що ОСОБА_1 з 06.09.2003 по 16.12.2011 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 . У квітні 2012 ОСОБА_1 познайомилась з ОСОБА_3 та з того часу між ними виникли дружні відносини, які в подальшому переросли в інтимні.
Представник у позові вказує, що в 2014 році ОСОБА_1 та ОСОБА_3 почали проживати разом за адресою проживання останнього, а саме: АДРЕСА_1 , вели спільне господарство та спільний бюджет, проводили ремонтні роботи в будинку ОСОБА_3 , здійснювали спільні покупки, проводили спільно дозвілля, спільно, як подружжя відвідували свята, як родичів ОСОБА_1 так і родичів ОСОБА_3 , спільно набували у власність майно, спільно їздили на відпочинок.
Крім того, представник позивача у позові вказує, що ОСОБА_3 приймав участь у вихованні дітей ОСОБА_1 , відвідував їх навчальні заклади, був присутній на сватанні дочки ОСОБА_1 .
У зв`язку з необхідністю оплачувати навчання дітей ОСОБА_1 в липні 2017 року остання почала періодично виїжджати за межі України на роботу. У період її відсутності ОСОБА_3 власним коштом забезпечував побутові потреби дітей ОСОБА_1 , їх лікування, в будинку ОСОБА_3 діти перебували у вихідні дні, проводили там дозвілля. В цей же період ОСОБА_3 возив матір ОСОБА_1 на профілактичні медичні огляди та лікування в м. Рівне, у період блекаутів матір ОСОБА_1 проживала в будинку ОСОБА_3 .
Також у позові зазначено, що після розірвання шлюбу ОСОБА_1 зі своїм чоловіком, вона домовились, що в порядку поділу спільного майна у її власність перейшов від її колишнього чоловіка автомобіль марки «GEELI МК», 2008 року випуску, який надалі було перереєстровано на ОСОБА_3 .
На підтвердження того, що позивач мала відносини з ОСОБА_3 , які притаманні подружжю, представник вказує те, що після мобілізації ОСОБА_3 в червні 2024 року до ЗСУ, ОСОБА_1 підтримувала з ним щоденний зв`язок, вони спільно планували відпустки. Востаннє позивач бачилась з ОСОБА_3 у січні 2025 року у період його відпустки, а в лютому 2025 року останній зник безвісти. В подальшому після ідентифікації тіла ОСОБА_3 02.10.2025 останнього було поховано.
Підставою звернення позивача до суду стало те, що дочка померлого ОСОБА_3 , яка є спадкоємицею першої черги після смерті батька, а також особою, яка має право на одноразову грошову допомогу у разі загибелі батька, заперечує той факт, що позивач відноситься до членів сім`ї ОСОБА_3 , у зв`язку з її проживанням із ним, як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу.
В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали повністю з викладених у ньому підстав, просили такий задовольнити.
Позивач додатково зазначила, що познайомилися вона з ОСОБА_3 07.04.2012. З тих пір почали дружити, а пізніше з 2014 року їх дружба переросла в стосунки. Про наявність в нього в той час цивільної дружини вона не знала. Згодом вона до нього переїхала і вони почали «обживатися» у нього в будинку на АДРЕСА_1 , робили ремонт, купували побутову техніку, меблі, посуд. Її двоє дітей від першого шлюбу підростали і потребували більших фінансових витрат, оскільки вона на той час була безробітна, тому в 2017 році вон з ОСОБА_3 прийняли спільне рішення, що вона поїде за кордон на роботу. Коли ОСОБА_1 була за кордоном її діти проживали в її мами і частково з ОСОБА_3 . Дочка останнього - ОСОБА_5 закінчила школу і поїхала навчатись у Рівне, а пізніше з хлопцем переїхала в Одесу, проте після трагічної загибелі її хлопця вона переїхала до своєї мами в АДРЕСА_1 , і весь час жила у своєї мами. ОСОБА_5 постійно не проживала в будинку батька, а лише двічі деякий період там проживала, коли вони були на морі та в ОСОБА_6 . Позивач також зазначила, що ОСОБА_3 навчав її дочку керувати автомобілем, маму возив в лікарню, а коли помер її батько, то ОСОБА_3 допомагав з його похованням. Іі дітей називав доця і син. Вирішував усі фінансові питання дітей, купував їм продукти. Усі святкові події вони святкували у ОСОБА_3 вдома на АДРЕСА_1 . В 2021 році ОСОБА_3 зробив їй пропозицію, але одруження вони вирішили відтермінувати, щоб належним чином організувати таке особисте свято. Також позивач вказала, що автомобіль яким вони користувалися, належав її колишньому чоловіку, проте кредит за нього платили її батьки, оскільки кредит на батька – пенсіонера банківська установа не надавала. Надалі цей автомобіль перереєстрували на ОСОБА_3 . На даний час, пояснила позивач, доступу до будинку ОСОБА_3 вона не має. На впізнання трупа ОСОБА_3 вона не їздила, родичі чоловіка не надавали правдивоїщодо нього інформації, але вони дзвонили до неї та питали її про особливості його тіла, за якими можна було б його ідентифікувати. ОСОБА_1 зауважила, що вона не претендує на майно ОСОБА_3 , проте вона бажає мати статус дружини військовослужбовця та отримати пільги від держави, зокрема також отримати грошову виплату в наслідок його загибелі. 
Відповідач в судовому засіданні заперечила щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , вказала, що у її батька в період який позивач зазначає у позові було кілька жінок. Жінку, з якою останній час проживав її батько звали ОСОБА_7 і якщо, вже встановлювати факт проживання батька однією сім`єю з жінкою без реєстрації шлюбу, то це з ОСОБА_8 , а не з ОСОБА_1 . Заперечила відповідач і те, що ОСОБА_1 брала участь у облаштуванні батькового будинку.
Представник відповідача у судовому засіданні просив у позові позивача відмовити, з тих підстав, що відносини, які були між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 носили характер, який не притаманний подружжю. Їхні відносини зводились лише до певних спільних святкувань якихось подій, проте позивач не довела, що вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет. Заперечив представник відповідача твердження позивача про те, що вона віддала для ОСОБА_3 у їх спільне користування автомобіль марки «GEELI МК», оскільки таке спростовується матеріалами справи, зокрема в матеріалах справи наявний договір купівлі – продажу вказаного автомобіля, де продавцем зазначений ОСОБА_4 , а покупцем ОСОБА_3 , зазначена вартість автомобіля. Вказане, зауважив представник відповідача, свідчить про платний характер даного правочину, та підтверджує те, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не були відносини, як у подружжя.
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача – Міністерства оборони України про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, в судове засідання не з`явився, надав суду пояснення в яких зазначив, що при вирішення даного спору суд має встановити, зокрема факти спільного проживання однією сім`єю, спільний побут, взаємні права та обов`язки. Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу представник третьої особи наводить, зокрема свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру, докази спільного придбання майна, квитанції, тощо. При цьому зазначивши, що законом не визначено, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту спільного проживання. Представник третьої особи у поясненнях просив врахувати його пояснення та ухвалити законне та обґрунтоване рішення.
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, в судове засідання не з`явився, надав суду пояснення в яких зазначив, що умовою для визнання чоловіка та жінки такими, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, крім власне факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, тощо. Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу представник третьої особи наводить, зокрема свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру, докази спільного придбання майна, квитанції, тощо. При цьому представник зазначив, що факт спільного відпочинку, спільна присутність на святах, пересилання коштів, самі по собі не свідчать, без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю, не можуть свідчити про те, що між особами склались та мали місце, протягом певного періоду, усталені відносини, які притаманні подружжю. Представник третьої особи у поясненнях просив врахувати його пояснення. У цих же поясненнях представник третьої особи, на виконання ухвали суду від 05.02.2026 про витребування доказів, зазначив, що ОСОБА_3 особистого розпорядження на випадок своєї загибелі про виплату одноразової грошової допомоги особі не складав.
Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі
28.11.2025 позивач звернулась до суду з позовом про встановлення факту, проживання однією сім`єю, як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу.
02.12.2025 суд відкрив провадження у загальному провадженні та призначив справу до судового розгляду на 23.12.2025, витребував докази.
07.01.2026 предстаник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача – Міністерства оборони України подав до суду пояснення третьої особи щодо позову, в ній же просив проводити судовий розгляду без його участі.
07.01.2026 суд повністю задовольнив клопотання представників сторін про виклик та допит свідків.
05.02.2026 представник відповідача подав клопотання про долучення доказів, яке судом було задоволено.
05.02.2026 ухвалою суду задоволено клопотання представника відповідача про залучення третьої особи, а саме залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України та витребування доказів.
12.02.2026 до суду представником третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України подано письмові пояснення.
17.02.2026 відповідач подала клопотання про долучення доказів.
18.02.2026 ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.
10.03.2026 та 19.03.2026 представник позивача подав до суду клопотання про поновлення строків на подання доказів та долучення доказів, яке судом було задоволено.
10.04.2026 представник позивача подав клопотання про відмову від допиту в судовому засіданні свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини

Суд встановив, що позивач, перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_4 , у якому у них народилось двоє дітей: ОСОБА_11 та ОСОБА_12 (а.с.7, 8). Рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 16.12.2011 шлюб між ними розірваний (а.с.9).
Згідно інформації Нетішинського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Шепетівському районі Хмельницької області від 05.12.2025 ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.63).
На офіційному сайті Нетішинської міської ради Хмельницької області була опублікована стаття про трагічну загибель ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 при виконанні бойового завдання в Покровському районі (а.с.47).
Також судом встановлено, що у ОСОБА_3 є дочка ОСОБА_2 , дана обставина сторонами не заперечувалась. Згідно акту про фактичне місце проживання від 04.12.2025 остання проживала фактично за адресою АДРЕСА_1 , а згідно акту про фактичне місце проживання особи від 16.02.2026 ОСОБА_2 проживала за адресою: АДРЕСА_1 у період з 2015 року 2026 рік (а.с. 104, 134), за вказаною адресою проживав за життя ОСОБА_3 .
З матеріалів справи убачається, що позивач з 21.12.2017 року по 30.08.2025 перебувала за межами України, в цей період вона 17 разів приїжджала в Україну, тривалість її перебування була від 3 до 23 днів, вказане підтверджується інформацією Державної прикордонної служби України від 10.09.2025 (а.с.14).
Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 вказали, що вони кілька разів бачили вдома у ОСОБА_3 позивача, проте вони ніколи не були свідками того, щоб ОСОБА_3 і ОСОБА_1 проживали як подружжя, зокрема вели спільне господарство, мали спільне майно. 
Зокрема свідок ОСОБА_13 , який є троюрідним племінником ОСОБА_3 , також вказав, що мав добрі дружні відносини з ОСОБА_3 і він був свідком того, що лише приблизно 1-2 рази на рік бачив свого дядька з позивачем на якихось святкуваннях, при тому, що він з 2011 року по 2020 рік постійно спільно працював з ним, допомагав ОСОБА_3 робити в будинку останнього ремонт. ОСОБА_13 ствердив, що ОСОБА_3 самостійно будував свій будинок на АДРЕСА_1 і він ніколи не чув від ОСОБА_3 , що ОСОБА_1 приймала будь - яку участь у його будівництві. Свідок вказав, що кілька разів був присутній на святкових подіях де бачив ОСОБА_1 і ОСОБА_3 . Водночас свідок також вказав, що йому було відомо, що останній час, приблизно два роки до смерті ОСОБА_3 , останній мав відносини з ОСОБА_16 , з якою у майбутньому планував одружитись, про що він йому особисто повідомив.
Свідок ОСОБА_17 , який є сусідом ОСОБА_3 , в судовому засіданні вказав, що тривалий термін знав ОСОБА_3 . Йому відомо, що останній будував свій будинок ще з першою своєю дружиною ОСОБА_18 . Не заперечував свідок того, що кілька разів бачив ОСОБА_1 у будинку ОСОБА_3 . Свідок зазначив, що йому також було відомо, що останній час, приблизно два роки до смерті ОСОБА_3 , останній мав відносини з ОСОБА_16 , з якою у майбутньому планував одружитись, про що він йому особисто розповідав.
Свідок ОСОБА_15 , суду повідомив, що він тривалий час разом працював з ОСОБА_3 , часто заїжджав до останнього, щоб його забрати і разом їхати на роботу. Свідок зазначив, що йому відомо, що ОСОБА_3 спочатку жив у цивільному шлюбі з ОСОБА_19 , у них є дочка ОСОБА_5 . Після того, як вони розійшлися у житті ОСОБА_3 з`явилась ОСОБА_1 , проте вона поїхала у Чехію. Він її вдома у ОСОБА_3 бачив лише двічі. В період коли ОСОБА_1 буда в Чехії в ОСОБА_3 були інші жінки. Спочатку була ОСОБА_20 , яка жила в гуртожитку, де деякий час також з нею жив ОСОБА_3 . Йому це достеменно відомо, бо в цей період він їдучи на роботу забирав по дорозі ОСОБА_3 від гуртожитку, де жила ОСОБА_20 . Потім у 2024 році йому особисто від ОСОБА_3 стало відомо, що останній з ОСОБА_16 планує одружитись і повінчатися. Юлію свідок бачив вдома у ОСОБА_3 ще до 2022 року.
Свідки ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 також вказали, що їм було відомо, що діти ОСОБА_1 постійно проживали у матері останньої.

Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права

Відповідно до частини другої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
Пунктом 6 рішення Конституційного Суду від 03 червня 1999 № 5-рп/99 установлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т. п.
Згідно з частинами першою, другою статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них прав та обов`язків подружжя.
Відповідно до частини першої статті 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.
Встановлення факту проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу передбачає доведення перед судом факту їх спільного проживання, наявності у них спільного побуту, виникнення між ними у зв`язку із цим взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю.
Під спільним проживанням слід розуміти постійне фактичне мешкання чоловіка та жінки за однією адресою, збереження ними у такому житлі переважної більшості своїх речей, зокрема щоденного побутового вжитку, сприйняття ними цього місця проживання як свого основного, незалежно від того, що будь-хто із них за особливістю своєї роботи/служби зумовлений тривалий час бути відсутнім за цим місцем проживання (несення військової служби, вахтовий метод роботи).
Спільний побут, в свою чергу, передбачає ведення жінкою та чоловіком спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, в тому числі за спільні кошти та внаслідок спільної праці, спільна участь в утриманні житла, його ремонт, спільне харчування, піклування чоловіка та жінки один про одного/надання взаємної допомоги тощо.
До прав та обов`язків, притаманних подружжю, слід віднести, зокрема, але не виключно, існування між чоловіком та жінкою, реалізацію ними особистих немайнових прав, передбачених главою 6 СК України, тощо. При цьому має бути встановлена і доведена саме сукупність вказаних усталених обставин та відносин, оскільки самі по собі, наприклад, факти перебування у близьких стосунках чоловіка та жінки або спільна присутність їх на святах, або пересилання коштів, або періодичний спільний відпочинок, або проживання за однією адресою, факт реєстрації за такою адресою при відсутності інших наведених вище ознак не можуть свідчити, що між чоловіком та жінкою склались та мали місце усталені відносини, притаманні подружжю.
Наведені правові висновки суду повністю узгоджуються із правовими позиціями, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц, постановах Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі № 244/4801/13-ц, від 28 листопада 2018 року у справі № 127/11013/17, від 16 січня 2019 року у справі № 343/1821/16-ц, від 27 лютого 2019 року у справі № 522/25049/16-ц, від 27 березня 2019 року у справі № 354/693/17-ц, від 17 квітня 2019 року у справі № 490/6060/15-ц, від 15 серпня 2019 року у справі № 588/350/15, від 23 вересня 2019 року у справі № 279/2014/15-ц, від 10 жовтня 2019 року у справі № 748/897/18, від 11 грудня 2019 року у справі № 712/14547/16-ц, від 12 грудня 2019 року у справі № 490/4949/17, від 18 грудня 2019 року в справі № 761/3325/17-ц, від 24 січня 2020 року у справі № 490/10757/16-ц, від 09 листопада 2020 року у справі № 757/8786/15-ц та від 03 листопада 2022 року у справі № 361/4744/19.
Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно - правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання. Підтвердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, пояснення свідків, представників житлово-експлуатаційної організації. Щодо часу проживання слід зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини (постанова Верховного Суду від 30 жовтня 2019 року у справі № 643/6799/17 (провадження № 61-1623св19)).
Належними і допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу можуть бути, зокрема, але не виключно: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із «подружжя»; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства та ін. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі № 524/10054/16 (провадження № 61-21748св18).
Для встановлення спільного проживання однією сім`єю до уваги беруться показання свідків про спільне проживання фактичного подружжя та ведення ними спільного побуту, документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання) чоловіка та жінки, фотографії певних подій, документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі-продажу, договори про відкриття банківського рахунку, депозитні договори та інші письмові докази) тощо.
Показання свідків та спільні фотографії не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.
Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду: від 12 грудня 2019 року у справі № 466/3769/16 (провадження № 61-5296св19), від 27 лютого 2019 року у справі № 522/25049/16-ц (провадження № 61-11607св18), від 11 грудня 2019 року у справі № 712/14547/16-ц (провадження № 61-44641св18), від 24 січня 2020 року у справі № 490/10757/16-ц (провадження № 61-42601св18).
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
За правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Позивач на підтвердження факту проживання з ОСОБА_3 однією сім`єю у період з червня 2016 року до 19.02.2025, надала суду такі докази: скріншоти з застосунку «Viber», фотознімки на яких зображені ОСОБА_21 та ОСОБА_3 , відеозаписи з святкувань різних подій, на яких присутні ОСОБА_21 та ОСОБА_3 , виписки з медичної картки матері позивача, документи на перереєстрацію автомобіля на ОСОБА_3 , за клопотанням сторони позивача в суді допитані свідки ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 . 
Надаючи оцінку скріншотам повідомлень з застосунку «Viber» між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (а.с.15-17), суд зазначає, що такі повідомлень не містить інформації яка входить в предмет доказування, з їх більшості неможливо встановити період переписки у за стосунку, а зміст таких не свідчить, що у ОСОБА_1 та ОСОБА_3 були відносини, притаманні подружжю.
Виписки з медичної картки матері позивача – ОСОБА_22 , надані позивачем на підтвердження того, що ОСОБА_3 в період відсутності ОСОБА_1 опікувався її матір`ю, суд визнає неналежним доказом, оскільки такі не підтверджують обставин, які входять в предмет доказування у даній справі. 
Надані позивачем фотознімки не вказують на те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживали однією сім`єю, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, несли спільні витрати в інтересах сім`ї, а між ними існували відносини, притаманні подружжю. Крім того, фотознімки не містять дати їх створення, а період зазначений на них лише зі слів позивача та не підтверджений іншими належними та допустимими доказами.
Інформація Дердавної прикордонної служби від 03.12.2025 про перетин кордону ОСОБА_3 з 16.07.2018 року по 03.08.2018 та з 08.10.2024 по 10.11.2024 (а.с.64) є не доказом обставин зазначених ОСОБА_1 у позовній заяві, оскільки не містить даних про країну перебування ОСОБА_3 в той період та мету такого перебування.
Аргументи сторони позивача про те, що доказом того, що у позивача та у ОСОБА_3 були відносини притаманні подружжю, є те, що ОСОБА_1 віддала для ОСОБА_3 у їх спільне користування автомобіль марки «GEELI МК», спростовується матеріалами справи, зокрема в матеріалах справи наявний договір купівлі – продажу вказаного автомобіля, де продавцем зазначений ОСОБА_4 , а покупцем ОСОБА_3 , зазначена вартість автомобіля 70000 грн. Вказане, на думку суду, свідчить про платний характер даного правочину, та підтверджує те, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не були відносини, як у подружжя. В даному випадку суд погоджується з аргументами представника відповідача з даного приводу. При цьому, суд зважає на покази свідка ОСОБА_14 , який в судовому засіданні вказав, що ОСОБА_3 йому казав, що він купив вказаний автомобіль в ОСОБА_1 .
Свідок ОСОБА_26 в судовому засіданні пояснила, що з ОСОБА_1 вона познайомились у 2016 році в неї на день народженні. З тих пір вона ОСОБА_1 та ОСОБА_3 разом бачила 4-5 разів на рік до від`їзду ОСОБА_1 в Чехію. Їй відомо, що з Чехії ОСОБА_1 приїжджала 2-3 рази на рік, на короткий термін. Останній раз вона їх разом бачила у 2024 році. Крім того, свідок зазначила, знає ОСОБА_3 приблизно 15 років, однак ніколи не бачила його дочки. Свідок вказала, що, на її думку, між ОСОБА_3 і ОСОБА_1 склались відносини, як між дружиною та чоловіком. 
Свідок ОСОБА_24 , який є зятем ОСОБА_1 вказав, що, на його думку, ставлення ОСОБА_3 до ОСОБА_1 було як до дружини. Часто разом вони святкували різні свята. В основному такі свята проходили в будинку ОСОБА_3 по АДРЕСА_1 , де ОСОБА_3 переробив гараж на літню кухню. Останнє святкування у будинку ОСОБА_3 було у 2024-2025 роках, святкували день народження його матері. Йому відомо, що коли приїжджала ОСОБА_1 з Чехії, приблизно два рази на рік, то вона проживала у ОСОБА_3 , а свою матір лише навідувала. Вказав свідок і про те, що він при потребі радився з ОСОБА_3 з різних питань. Крім того, свідок зазначив, що з моменту знайомства з ОСОБА_3 він ніколи не бачив його дочки.
Свідок ОСОБА_22 , яка є матір`ю позивача, в судовому засіданні ствердила, що її дочка та ОСОБА_3 познайомились в квітні 2012 року, з 2014 року вона перейшла жити до нього. З 2017 року її дочка поїхала до Чехії, щоб матеріально допомогти своїм дітям, бо ОСОБА_3 допомагав своїй дочці. Коли помер її чоловік, то ОСОБА_1 не змогла приїхати, то приїхав першим на допомогу ОСОБА_3 . Пізніше вона віддала ОСОБА_3 автомобіль її покійного чоловіка, який був зареєстрований на колишнього чоловіка ОСОБА_1 . Потім вони здійснили перереєстрацію даного автомобіля на ОСОБА_3 . Ствердила свідок те, що ОСОБА_3 гарно поводився з дітьми ОСОБА_1 , у відсутності її дочки піклувався про них, однак останні проживали з нею. 
Свідок ОСОБА_27 в судовому засіданні зазначила, що є однокласницею дочки ОСОБА_1 . Пам`ятає, як у 2019 – 2020 роках вони, приблизно 2-3 рази, збирались у будинку ОСОБА_3 та проводили дозвілля. Свідок вказала, що була свідком того, як один раз ОСОБА_3 забирав дочку ОСОБА_1 зі школи. На думку свідка, відносини між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 були як у подружжя. До дітей ОСОБА_1 . ОСОБА_28 ставився як до своїх, проте такі весь час проживали у своєї бабусі.
Показання свідків ОСОБА_22 та ОСОБА_24 щодо проживання однією сім`єю як чоловіка і жінки ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , ведення ними спільного господарства, суд розцінює критично, оскільки такі свідки є близькими особами ОСОБА_1 та зацікавлені у даній справі, їх показання не підтверджені об`єктивними письмовими доказами по справі, а, натомість, спростовуються показаннями свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 .
На думку суду, показання окремих свідків, спільні фотографії з застілля і відпочинку, та відеозаписи з святкувань, а також урок водіння, який надав ОСОБА_3 для дочки ОСОБА_1 , не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. 
На думку суду, відносини ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не носили характер, які притаманні подружжю. При цьому суд зважає на пояснення відповідача та покази свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які вказали, що ОСОБА_3 у період зазначений позивачем у позові мав відносини з різними жінками.
Таким чином, суд, повно та всебічно дослідивши і оцінивши обставини справи, належність, допустимість, достовірність кожного наданого сторонами доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про те, що ОСОБА_21 не надала суду належних та допустимих доказів на підтвердження спільного проживання з ОСОБА_3 у спірний період, ведення спільного бюджету, господарства та побуту та не довела, що між нею та ОСОБА_3 були відносини, притаманні подружжю.
Розподіл судових витрат.
Враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України та у зв`язку з відмовою в позові, судові витрати позивача відшкодуванню не підлягають.
Керуючись ст.ст. 2, 76-81, 89, 141, 263-265 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Міністерство оборони України, військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України, про встановлення факту проживання однією сім`єю, як чоловіка та жінки без реєстрації - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Вітомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ;
Відповідач: ОСОБА_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_3 ;
Треті особи особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: 
Міністерство оборони України, адреса місцезнаходження: 03168, м. Київ, просп. Повітряних сил України,6, ЄДРПУО 00034022;
військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України адреса місцезнаходження: АДРЕСА_4 , ЄДРПУО НОМЕР_3 .

Повне судове рішення складено 16.04.2026.
Суддя О.М.Гавриленко