Придніпровський районний суд м.Черкаси    
Справа № 711/8130/25
Номер провадження2/711/3629/25

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2025року         м. Черкаси
Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:
головуючого – судді    Кондрацької Н.М.,
при секретарі     Мелещенко О.В.
представника позивача адвоката Драченка В.В.
представника відповідача адвоката Ремша Д.С.
відповідача ОСОБА_1 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом Житлово-будівельного кооперативу № 35 адвоката Драченка Владислава Вікторовича до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості зі плати внесків на утримання будинку,-

Встановив:
До Придніпровського районного суду міста Черкаси надійшла позовні заява Житлово-будівельного кооперативу № 35, в інтересах якого діє адвокат Драченко Владислав Вікторович до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості зі плати внесків на утримання будинку.
У позові зазначається, що рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради депутатів трудящих № 658 від 16.08.1972 видано ордери на квартири членам житлово-будівельного-кооперативу № 35 на заселення 119 квартирного будинку по АДРЕСА_1 . Цим же рішенням будинок передано на баланс правлінню ЖБК-35.
Розпорядженням Черкаської міської ради депутатів трудящих № 229-р від 29.09.1987 зареєстровано статут ЖБК № 35 та кооператив, як юридичну особу, а 22.11.2004 в Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис про реєстрацію та присвоєно код 25208405. 
Згідно пунктів 1.3 та 1.4. Статуту, кооператив є незалежною неприбутковою організацією, створеною для спільної господарської діяльності з метою задоволення своїх економічних та інших потреб на засадах самоврядування і не має на меті одержання прибутку для його розподілу між членами кооперативу. Кооператив за типом є обслуговуючим. 
Відповідно до пункту 4.1. Статуту, метою діяльності Кооперативу є забезпечення прав членів Кооперативу відповідно до цього Статуту та дотримання ними обов`язків щодо належного утримання та використання неподільного та спільного майна будинку; забезпечення своєчасного надходження внесків для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та цим Статутом. 
Рішенням загальних зборів членів ЖБК № 35 № 02/2023 від 01.10.2023 встановлено тариф за обслуговування будинку, в розмірі 10,20 грн. за 1 квадратний метр площі. Другим питанням рішення загальних зборів членів ЖБК № 35 № 01/21р Зз від 16.05.2021 вирішено питання про необхідність утеплення будинку, зокрема під`їзду № 2 зі сплатою членами внеску в 700,00 грн. за 1 кв.м. 
У зв`язку з початком повномасштабної війни, роботи по утепленню будинку закінчити в 2022 році не вдалось та протоколом загальних зборів № 01/23р від 12.03.2023 вартість квадратного метру утеплення збільшена до 960,00 грн. за 1 кв.м. В подальшому, через зростання вартості матеріалів та роботи, з метою закінчення утеплення всього будинку, на виконання рішення загальних зборів в 2025 році, протоколом Правління ЖБК № 35 № 01/2025 від 14.03.2025 затверджено голосування, серед яких, третім питанням вирішено збільшити вартість квадратного метру утеплення до 1 360,00 грн. 
Також, першим питанням вищезгаданого протоколу зборів вирішено одноразово сплатити з кожної квартири цільовий внесок в розмірі 1 000,00 грн. за облаштування прибудинкової території (пішохідних доріжок, огородження та підготовку бордюрів до асфальтувальних робіт). 
Відповідно до ч. 2 ст. 382 ЦК України, усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Положення ст.ст. 66-68 ЖК України, ст. 20 Закону України «Про житлово комунальні послуги» і положення підзаконних актів у сфері житлово-комунальних послуг покладають на користувачів житла (власників) обов`язок щомісяця вносити плату за житлово-комунальні послуги (теплопостачання, газ, водопостачання, каналізація тощо) та витрати на утримання будинку (житла) та прибудинкової території пропорційно до займаної площі. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про кооперацію» кооператив - це юридична особа, утворена фізичними та/або юридичними особами, які добровільно об`єдналися на основі членства для ведення спільної господарської та іншої діяльності з метою задоволення своїх економічних, соціальних та інших потреб на засадах самоврядування.
Згідно ч. 1 ст. 3 Закону України «Про кооперацію» метою кооперації є задоволення економічних, соціальних та інших потреб членів кооперативних організацій на основі поєднання їх особистих та колективних інтересів, поділу між ними ризиків, витрат і доходів, розвитку їх самоорганізації, самоуправління та самоконтролю. Частиною 1 статті 8 вказаного закону визначено, що статут кооперативу є правовим документом, що регулює його діяльність. 
У пункті 15 розділу III Примірного статуту житлово-будівельного кооперативу, який затверджений постановою Ради Міністрів Української РСР 30 квітня 1985 р. N 186, з подальшими змінами, зазначено, що Житлово-будівельний кооператив здійснює експлуатацію і ремонт належного йому жилого будинку (будинків) та утримання придомової території за рахунок коштів кооперативу на засадах самооплатності. 
Згідно пункту 22 Примірного статуту кошти житлово-будівельного кооперативу складаються, зокрема, з внесків на експлуатацію жилого будинку (будинків) і утримання придомової території. 
Відповідно до п. 1.12 Статуту, ЖБК-35 діє в порядку ЗУ «Про Кооперацію» з урахуванням вимог інших нормативно-правових актів. 
Пунктом 4.2. Статуту визначено предмет діяльності ЖБК-35: належне утримання будинку і прибудинкової території, експлуатація та ремонт житлового будинку та належне утримання об`єктів спільної власності, тощо. Згідно пункту 6.1 Статуту для забезпечення належного утримання будинку і прибудинкової території правління Кооперативу складає кошторис надходжень і витрат і розміри внесків кожного члена кооперативу. Відповідно до пункту 8.2 Статуту члена кооперативу зобов`язаний вносити внески на утримання будинку та прибудинкової території. Такий обов`язок виникає в члена кооперативу з моменту набуття права власності на таку квартиру. Зважаючи на зазначені положення закону та статуту, можна прийти до висновку, що ЖБК № 35 вправі встановлювати для мешканців будинку АДРЕСА_1 розмір платежів і внесків з утримання будинку. 
ОСОБА_1 є власницею квартири АДРЕСА_2 згідно договору дарування від 18.10.2004 № 1-2919. 
В період вересня 2024 – липня 2025 року, ОСОБА_1 має заборгованість в розмірі 6 776,88 грн., яка розраховується 10,20 грн. * 60,4 кв.м. * 11 місяців. Площа утеплення квартири АДРЕСА_3 , яка належить Відповідачу, в 2021 році склала 1 820,00 грн. (за 2,6 кв.м. загальнобудинкової площі необхідної до утеплення * 700,00 грн.); в 2024 році – 16 948,00 грн. (дві фасадні плити площею по 9,4 кв.м. кожна * 960,00 грн. – 1100 грн. відрахування здійснене через небажання власника помешкання облаштовувати відкоси вікон); в 2025 році 19 584,00 грн. (дві фасадні плити площею по 7,2 кв.м. кожна * 1 360,00 грн). 
Відповідно до ч. 4 ст. 319 ЦК України, власність зобов`язує, а ст. 322 ЦК України наголошує на тому, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідач, будучи власником майна, зобов`язаний його утримувати. Згідно ст. 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а ст. 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.
Просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Житлово-будівельного кооперативу № 35 заборгованість зі сплати внесків на утримання будинку та прибудинкової території в розмірі 6 776,88 грн., 38 352,00 грн. внесків на утеплення будинку та 1 000,00 грн. цільового внеску на облаштування прибудинкової території, понесені судові витрати.
Ухвалою суду від 04.09.2025 прийнято справу до свого провадження та відкрито провадження по справі.
Представником відповідача адвокатом Ремша Д.С. подано до суду відзив, у якому заперечує щодо позовних вимог з підстав недоведеності заявлених позовних вимог належними та допустимими доказами. Так, на підтвердження заявлених позовних вимог в частині стягнення заборгованості із сплати внесків на утримання внесків будинку та прибудинкової території в розмірі 6 776,88 грн., внесків на утримання будинку в розмірі 38 350,000 грн. та цільового внеску на облаштування прибудинкової території в розмірі 1 000,00 грн., Позивач посилається на рахунок №35002 від 27.05.2021, який містить призначення платежу: разовий внесок по утепленню частки загальнобудинкової площі утеплення плит будинку на суму 1 820,00 грн., рахунок №35/2 від 30.04.2025, який містить призначення платежу: разовий внесок по утепленню плит квартири на суму 19 584,00 грн. та рахунок №2 від 05.2024, який містить призначення платежу: разовий внесок по утепленню плити квартири, облаштування віконних відкосів залізом на суму 18 048,00 грн. та відрахування за облаштування віконних відкосів залізом. Відповідач звертає увагу суду, насамперед, що всі три рахунки не підписані бухгалтером ЖБК №35 В.О. Ротаєнко. 
Із долучених до матеріалів справи документів не можливо встановити, виходячи з якої ціни (тарифу) на житлово-комунальні послуги позивачем розраховувалась заборгованість, та обсяг наданих комунальних послуг. 
Згідно рахунку №35002 від 27.05.2021, рахунку №35/2 від 30.04.2025 та рахунку №2 від 05.2024 виставлені рахунки по зазначеним у ним витратам, проте слід зазначити, що вказані рахунки за своїм призначенням не відповідають ознакам первинного документа, оскільки ними не фіксується будь-яка господарська операція, а носить лише інформаційний характер. 
Тобто форма рахунку-фактури не містить можливості визначення змісту правочину (купівля-продаж, надання послуг, перевезення тощо) та не визначає вид договірних зобов`язань. Фактично рахунок-фактура є розрахунково-платіжним документом, що передбачає тільки виставлення певних сум до оплати покупцям за фактично поставлені товари чи надані (фактично надані) послуги, а сам факт отримання товарів (послуг) повинен бути підтверджений видатковою накладною постачальника або актом прийомупередачі виконаних робіт (послуг). 
Рахунок-фактура це документ, що надається продавцем покупцеві і вміщує перелік товарів, послуг робіт, їх кількість і пропоновану ціну, по якій вони можуть бути поставлені покупцеві у разі його згоди, формальні особливості товару (колір, вага і т. д.). Рахунок-фактура (інвойс) не є рахунком за фактично проданий товар. Документами, що підтверджують оплату, можуть бути платіжне доручення, розрахунковий чек, касовий чек, розрахункова квитанція, виписка з карткового рахунку, квитанція до прибуткового касового ордера тощо. Відтак, рахунок-фактура фактично є розрахунково-платіжним документом, що передбачає тільки виставлення певних сум до оплати покупцям за поставлені (фактично поставлені) товари чи надані (фактично надані) послуги. Факт отримання товарів (послуг) повинен бути підтверджений видатковою накладною постачальника або актом приймання-передачі виконаних робіт (послуг).
Відтак, надані Позивачем на підтвердження понесених витрат рахункифактури за своїм призначенням не відповідають ознакам первинного документа.
Разом з тим, Позивач вказаними рахунками-фактурами належним чином не обґрунтовує який саме тариф застосовувався до складових частин боргу який виник. Який саме тариф застосовує Позивач в позові не наводить. Тому, Позивачем не надано належних та достатніх доказів, які б беззаперечно підтверджували розмір заборгованості Відповідача. Варто також додати акт звіряння розрахунків не є належним доказом у справі, не доводить факту здійснення будь-яких господарських операцій: поставки, надання послуг, тощо, оскільки не є первинним бухгалтерським обліковим документом.
Крім того, звертаючись із даним позовом до суду, в обґрунтування своїх позовних вимог, стороною Позивача не надано доказів затвердження у встановленому законом порядку тарифів та вартість послуг з управління багатоквартирним будинком.
Натомість, позовна заява не містить доказів щодо складових тарифу, який встановлюється органом місцевого самоврядування. Разом з тим, відсутній детальний розрахунок заборгованості за надання послуг з управління багатоквартирним будинком. Посилання Позивача на рахунки-фактури також не є правовою підставою для стягнення відповідних сум, оскільки такі рахунки не можуть слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог Позивача до Відповідача. 
Такі рахунки-фактури не містять відомостей щодо того стосовно кого саме здійснювалося нарахування відповідних платежів, тобто не зазначено конкретного споживача або співвласника квартири, його ПІБ, на якого покладено обов`язок зі сплати внесків та вартості житлово-комунальних послуг, а відтак унеможливлює підтвердження обґрунтованості та розміру заявлених до стягнення сум. 
Крім того, Позивач посилається на положення вимог Статуту, яким передбачено зобов`язання члену кооперативу вносити внески ра утримання будинку та прибудинкової території, проте навіть не долучає копії установчого документу, що позбавляє як суд, так і відповідача пересвідчитися у зазначеному та встановити інші права та обов`язки членів кооперативу. 
Враховуючи, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, оскільки збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду та кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (статті 12,13 ЦПК України), приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог.
У подальшому 29.09.2025 представником позивача адвокатом Драченком В.В. подано до суду відповідь на відзив. Так, зазначається, що на думку Відповідача, позовні вимоги обґрунтовуються виставленими рахунками, які оформлені неналежним чином, проте з одинадцяти сторінок поданого відзиву – не надано належної оцінки протоколам загальних зборів мешканців будинку, якими встановлювались плата за квадратний метр утримання будинку, утеплення та разового внеску на розвиток подвір`я. Варто зауважити, що станом на дату розгляду вказаного спору - надані ЖБК № 35 рішення мешканців (додатки № 4-7) не оскаржені в судовому порядку та є обов`язковими до виконання. Також, текст позовної заяви має посилання на статут ЖБК № 35, який на думку представника Відповідача не долучено до позову, однак якщо звернути увагу на додаток № 3 та можливості ресурсу порталу Міністерства юстиції України (https://usr.minjust.gov.ua/content/get-documents) – в будь-кого є можливість ознайомитись з актуальною редакцією установчого документа Позивача. 
Окремо, представником позивача адвокатом Драченком В.В. 08.10.2025 подано заяву з додатками та проханням стягнення витрати на професійну правничу допомогу та стягнення судового збору.
У судовому засіданні представник позивача адвокат Драченко В.В. підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив їх задоволити. Зазначив, що відповідач є власником квартири. У будинку, де є квартира відповідача, у 2021 здійснено утеплення будинку (за 700 грн за кв.м.), здійснено встановлення відкосів по бажанню. У 2023 році було продовжено утеплення за ціною 960 грн за кв.м. Отже, у квартирі відповідача було здійснено утеплення та, у зв`язку з непогодженням власниці, не здійснено оздоблення. Протокол зборів не оскаржувався у господарському суді. У 2025 році проведено до ладу територію біля будинку. Відповідач має заборгованість за внески за утримання будинку та прибудинкової території, внесків за утеплення будинку та цільового внеску. Вважає, що строки позовної давності не пропущені зважаючи на ковідні обмеження та уведення воєнного стану.
Представник відповідача адвокат Ремша Д.С. заперечував щодо задоволення вимог. Повідомив, що немає доказів надання позивачем послуг. Наданий розрахунок не вважає бухгалтерським документом, він не підписаний бухгалтером, тому не є належним та допустимим доказом. Вважає, що позивач пропустив строк позовної давності звернення до суду.
Відповідач ОСОБА_1 позовні вимоги не визнала. Повідомила, що дійсно є власником квартири, але там не мешкає. Присутня на зборах не була. 
Суд, заслухавши позиції представників сторін, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони підтверджуються, доходить висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з таких підстав.
Статтею 13 Конституції України передбачено, що власність зобов`язує. Вказана норма кореспондується зі статтею 322 ЦК, яка передбачає, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. 
Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно ст.12ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Відповідно до ст.81ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Балансоутримувачем будинку АДРЕСА_1 є ЖБК №35 (код ЄДРПОУ 25208405).
Відповідач ОСОБА_1 є власником квартири квартири АДРЕСА_2 .
Дані обставини не заперечується відповідачем та не потребує доказування у силу ст. ч. 1 ст. 82 ЦПК України.
Рішенням загальних зборів членів ЖБК №35, оформленим протоколом №02/2023 від 01.10.2023 року, встановлено тариф за обслуговування будинку та прибудинкової території з 01.10.2023 року в розмірі 10,20 грн. за 1кв.м. 
Рішенням загальних зборів членів ЖБК № 35 № 01/21р від 16.05.2021, оформленим протоколом, вирішено питання про необхідність утеплення будинку зі сплатою членами внеску в 700,00 грн. за 1 кв.м. 
Протоколом загальних зборів № 01/23р від 12.03.2023 вартість квадратного метру утеплення збільшена до 960,00 грн. за 1 кв.м. вирішено питання, яке було винесено на порядок денний проводити голосуванням за допомогою опитувальних листів під особистий підпис.
Протоколом Правління ЖБК № 35 № 01/2025 від 14.03.2025 вирішено збільшити вартість квадратного метру утеплення до 1 360,00 грн. та вирішено одноразово сплатити з кожної квартири цільовий внесок в розмірі 1 000,00 грн. за облаштування прибудинкової території (пішохідних доріжок, огородження та підготовку бордюрів до асфальтувальних робіт).
Позивачем до суду надано розрахунок заборгованості відповідача. Згідно з якого за період вересня 2024 – липня 2025 року заборгованість у розмірі 6 776,88 грн. (10,20 грн. * 60,4 кв.м. * 11 місяців). Вартість за утеплення квартири АДРЕСА_3 у 2021 році склала 1 820,00 грн. (за 2,6 кв.м. загальнобудинкової площі необхідної до утеплення * 700,00 грн.), у 2024 році – 16 948,00 грн. (дві фасадні плити площею по 9,4 кв.м. кожна * 960,00 грн. – 1100 грн. враховано небажання власника помешкання облаштовувати відкоси вікон), у 2025 році 19 584,00 грн. (дві фасадні плити площею по 7,2 кв.м. кожна * 1 360,00 грн).
Отже, оскільки відповідач в добровільному порядку не здійснює погашення заборгованості з оплати послуг по утриманню будинку та прибудинкової території, сплати за утеплення та цільового внеску, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Судом встановлено, що між сторонами існує спір щодо обов`язку відповідачів по здійсненню оплати житлово-комунальних послуг, який виник з правовідносин, що регулюються нормами Житлового кодексу України (далі – ЖК), Цивільного кодексу України (далі – ЦК), Закону України від 09.11.2017р. №2189-VIII «Про житлово-комунальні послуги» (далі – Закон №2189), Закону України від 14.05.2015р. №417-VIII «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» (далі – Закон №417) тощо.
Статтею 7 Закону № 417 передбачено, що співвласники квартир у багатоквартирному будинку зобов`язані, зокрема: - забезпечувати належне утримання та належний санітарний, протипожежний і технічний стан спільного майна багатоквартирного будинку; - забезпечувати технічне обслуговування та у разі необхідності проведення поточного і капітального ремонту спільного майна багатоквартирного будинку; - виконувати рішення зборів співвласників; - забезпечувати додержання вимог житлового і містобудівного законодавства щодо проведення реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення приміщень або їх частин; - забезпечувати поточний огляд і періодичне обстеження прийнятого в експлуатацію в установленому законодавством порядку багатоквартирного будинку протягом усього життєвого циклу будинку та нести відповідальність за неналежну експлуатацію згідно із законом; - своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги.
Згідно з ч. 2 ст. 7 Закону № 417 кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співвласника.
Відповідно до ч. 2, 3 ст. 12 Закону № 417 витрати на управління багатоквартирним будинком розподіляються між співвласниками пропорційно до їхніх часток співвласника, якщо рішенням зборів співвласників або законодавством не передбачено іншого порядку розподілу витрат. Невикористання власником належної йому квартири чи нежитлового приміщення або відмова від використання спільного майна не є підставою для ухилення від здійснення витрат на управління багатоквартирним будинком.
По обставинам спірних правовідносин судом встановлено, що управління багатоквартирним будинком, в якому відповідачі мають власну квартиру загальною площею 62,2 кв.м., здійснюється Житлово-будівельним кооперативом №35.
Рішенням загальних зборів співвласників ЖБК №35 був затверджений тариф на утримання будинку та прибудинкової території: з 01.10.2023 року – 10 грн. 20 коп. за 1 кв.м. загальної площі квартири. За таких обставин позивач правомірно та обґрунтовано здійснював нарахування щомісячних платежів по квартирі відповідачів в розмірі 625 грн. 26 коп., а відповідачі зобов`язані були здійснювати оплату таких внесків.
За змістом ст.ст. 67-68, 162 ЖК України наймач чи власник житла зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги по затвердженим тарифам. Плата за комунальні послуги вноситься щомісячно. 
Також, з матеріалів справи вбачається, що договір про надання житлово-комунальних послуг між сторонами не укладався, однак, не укладення договору не виключає можливість стягнення з відповідачів на користь позивача вартості фактично отриманих послуг і не може бути підставою для звільнення споживачів (відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ) від оплати цих послуг.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 15.03.2018 року у справі № 401/710/15-ц.
Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст.78 ЦПК України).
Відповідачем до суду не надано доказів та будь-яких претензій щодо неналежної якості наданих позивачем послуг, як і не надано доказів на спростування обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.
Відповідно до ст. 509 ЦК зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Положеннями ст.ст. 526, 530 ЦК передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Як зазначено у ст. 610 ЦК, - порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до положень ст. 611 ЦК, - у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. 
По обставинам спірних правовідносин судом встановлено, що відповідач має перед позивачем невиконане грошове зобов`язання з оплати послуг з управління багатоквартирним будинком, що виникла за період з вересня 2024 року по липень 2025 року в загальному розмірі 6776, 88 грн, внесків за утеплення будинку 38352 грн та 1000 грн цільового внеску, а тому зазначена сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Судові витрати позивача по справі складаються з витрат з оплати судового збору в розмірі 2422,40 грн.
Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, отже позивачу мають бути відшкодовані понесені ним судові витрати в зв`язку з розглядом даної справи також у повному обсязі, а саме в розмірі 2422,40 грн.
Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатом розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно з частини 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.
Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 137 ЦПК України).
Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. (частини 4, 5 статті 137 ЦПК України).
Частиною 6 статті 137 ЦПК України визначено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витратна оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.
Так, на підтвердження витрат на правову допомогу суду надано копію договору про надання правової допомоги № 167/01 від 11.01.2023, укладеного між ЖБК № 35 та АО «Право, бізнес і фінанси», акт № 8 від 07.10.2025 наданих послуг (детальний опис робіт) до договору про надання правої допомоги № 167-01, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЧК № 000897 від 02.04.2018 та ордер надання правничої (правової) допомоги серії СА № 1046371.
Надаючи оцінку вищезазначеним доказам, суд враховує позицію Великої Палати Верховного Суду, висловлену у справі № 904/4507/18, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата) підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Отже, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю.
У даному випадку, враховуючи складність справи та обсяг наданих адвокатом послуг (виконаних робіт), суд приходить до висновку про стягнення з відповідачки на користь позивача витрат на правову допомогу у розмірі 6000 грн. Буде реальним та цілком відповідатиме обсягу робити адвоката як у підготовці до звернення до суду так і його представництву інтересів позивачу у суду безпосередньо.
На підставі викладеного вище та керуючись ст. ст. 2, 5, 11-13, 81, 83, 89, 137, 141, 259, 263-265, 268, 273, 280, 282 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

в и р і ш и в :

позовні вимоги Житлово-будівельного кооперативу № 35 адвоката Драченка Владислава Вікторовича до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості зі плати внесків на утримання будинку – задоволити.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_4 ) на користь Житлово-будівельного кооперативу № 35 (ЄДРПОУ 25208405) заборгованість зі сплати внесків на утримання будинку та прибудинкової території у розмірі 6 776,88 грн., внесків на утеплення будинку у розмірі 38 352,00 грн., цільового внеску на облаштування прибудинкової території у розмірі 1 000,00 грн., витрат за надання професійної правничої допомоги у розмірі 6000 грн, судового збору у розмірі 2422,40 грн, а всього 54551,28 грн.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Черкаського апеляційного суду. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення буде виготовлений 16.10.2025.

Головуючий:	  	Н.  М.  Кондрацька