Справа № 126/2392/25 
Провадження № 33/801/349/2026
Категорія: 156 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Губко В. І.
Доповідач: Сало Т. Б.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 квітня 2026 року	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд, суддя Сало Т.Б., за участі захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Тимцясь Руслана Анатолійовича, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Бершадського районного суду Вінницької області від 11 березня 2026 року в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,
встановив:
Постановою Бершадського районного суду Вінницької області від 11 березня 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в дохід держави, що становить 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 665,60 грн. судового збору на користь держави.
Не погодившись із вказаною постановою,  ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
У скарзі зазначає, що суд розглянув справу поверхнево, що призвело до ухвалення незаконного рішення. Суд не задовольнив клопотання про виклик працівника поліції та визнання доказів неналежними, недопустимими та недостатніми. Суд не досліджував відео, як і самі матеріали справи. Працівником поліції при складанні адміністративного протоколу порушено норми КУпАП, Закону України «Про національну поліцію України» та Інструкцію щодо проведення огляду особи. За обставин даної справи, виникає законна підстава для визнання окремих процесуальних документів неналежними, недопустимими та недостатніми для встановлення в його діях складу адміністративного правопорушення. Поліцейськими встановлено той факт, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності є діючою військовою особою при виконання військового обов`язку, яка наразі проходить військову службу у лавах ЗСУ, однак, представники Військової служби правопорядку ЗСУ не були запрошені ні місце складання протоколу. Матеріали справи не містять направлення до закладу охорони здоров`я для проходження медичного огляду. Його не було попереджено про права та обов`язки, а також про наслідки зловживання.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив проводити розгляд даної справи із застосуванням технічних засобів шляхом повної фіксації судового засідання.
Вказане клопотання не підлягає задоволенню, оскільки нормами КУпАП не передбачено здійснення фіксування судового засідання технічними засобами. Необхідність здійснення такого фіксування заявником не мотивована. Заявник не позбавлений можливості вести запис судового засідання за допомогою власних технічних засобів.
Також в апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив викликати в судове засідання поліцейського. Аналогічне клопотання подане і 02 квітня 2026 року.
Як пояснив захисник ОСОБА_1 на запитання головуючого судді при апеляційному перегляді справи, необхідність виклику поліцейського зумовлена тим, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення було допущено ряд порушень, з приводу яких до поліцейського є запитання. 
Апеляційний суд зважає на те, що поліцейський, який склав протокол, за сталою судовою практикою не може бути допитаний як свідок, оскільки він є суб`єктом владних повноважень, який оформлював матеріали, а не безпосереднім свідком події і його пояснення будуть необ`єктивними.
02 квітня 2026 року ОСОБА_1 заявлено також клопотання про зупинення провадження у даній справі до моменту його звільнення з військової служби. У разі відмови у задоволенні цього клопотання, просить розгляд справи відкласти на іншу дату та час, щоб він зміг знайти можливість оформлення відпустки для з`явлення в судове засідання.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її у точній відповідності із законом.
Норми КУпАП прямо визначають вичерпний перелік випадків, коли суд має право зупинити розгляд справи. Згідно зі ст. 277 КУпАП, зупинення провадження передбачене виключно для адміністративних справ про правопорушення, пов`язані з корупцією, і лише у разі, якщо особа, щодо якої складено протокол, умисно ухиляється від явки до суду або з поважних причин не може до нього з`явитися (зокрема, хвороба, перебування у відрядженні, на лікуванні, у відпустці).
Чинним КУпАП не передбачено можливості зупинення провадження у справах про адміністративні правопорушення, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, зокрема за ст. 130 КУпАП. 
Також ч. 2 ст. 268 КУпАП не встановлює обов`язкової участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП, під час розгляду справи. 
Тому сама по собі обставина проходження військової служби не є передбаченою законом підставою для зупинення провадження у справі.
Посилання заявника на ст. 335 КПК України, яка регулює питання зупинення судового провадження в кримінальному процесі, не беруться до уваги апеляційним судом, оскільки провадження в справах про адміністративні правопорушення регулюється окремим процесуальним законом - КУпАП, який не передбачає таких можливостей для зазначеної категорії справ.
Апеляційний суд також враховує, що відповідно до ч. 7 ст. 11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» учасникам процесу надається можливість брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції. 
ОСОБА_1 скористався своїм правом на подання письмових пояснень.
Крім того, ОСОБА_1 користувався правовою допомогою захисника, який мав і реалізував повноваження для подання пояснень, клопотань та доказів в інтересах свого клієнта, що також забезпечує дотримання права на захист.
За таких обставин та беручи до уваги, що розгляд справи упродовж розумного строку є гарантією, передбаченою ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а безпідставне затягування провадження суперечить завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення, апеляційний суд дійшов висновку, що підстав для зупинення розгляду справи немає.
Як і немає підстав для відкладення розгляду справі, оскільки ОСОБА_1 , за наявності у нього захисника, не мотивує необхідність його особистої присутності у судовому засіданні.
Клопотання про визнання доказів неналежними, недопустимими та недостатніми, яке заявлено в апеляційній скарзі та яке подане 02 квітня 2026 року буде вирішено в нарадчій кімнаті. 
Дослідивши матеріали справи, заслухавши адвоката Тимцясь Р.А. апеляційний суд вважає, що підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.
Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №475050, складеного 06 жовтня 2025 року поліцейським ВП (м.Бершадь) Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області старшим сержантом поліції Бендеруком В.П., 06 жовтня 2025 року о 12 год. 06 хв. в м. Бершадь по вул. Ярослава Мудрого ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 2105, д.н.з. НОМЕР_1 , будучи непристебнутим ременем безпеки в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням приладу Драгер 6810, результат огляду 0,34 проміле. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с.3).
Цифровий показник приладу «Drager Alcotest 6810» становить 0,34 ‰, що відображено у роздрукованих на папері показниках спеціального технічного засобу та зафіксовано в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.2,4).
У підпункті а) пункту 2.9 Правил дорожнього руху України зазначено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
Статтею 130 КУпАП передбачена відповідальність, в тому числі, за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння.
Суд першої інстанції, визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП дійшов висновку, що його вина підтверджується матеріалами справи:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 475050 від 06 жовтня 2025 року;
- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 06 жовтня 2025 року;
- актом огляду з метою виявлення стану алкогольного наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;
- роздруківкою з алкотестера Драгер 6810, тест №1548, результат 0,34 проміле; 
- відеозаписом з нагрудної камери поліцейського.
Під час розгляду справи суд першої інстанції у відповідності до вимог ст.280 КУпАП з`ясував всі обставини, що підлягають доказуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення.
Висновок суду про те, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України, а саме керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.
Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. 
ОСОБА_1 в апеляційній скарзі зазначає про те, що оскільки він є діючим військовослужбовцем і проходить військову службу у лавах ЗСУ, що було встановлено поліцейським, відтак на місце складання протоколу мали бути запрошені представники Військової служби правопорядку ЗСУ, однак, вказані доводи не заслуговують на увагу.
Огляд військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції врегульований статтею 266-1 КУпАП.
Зі змісту вказаної статті слідує, що визначений нею порядок застосовується до військовослужбовців Збройних Сил України, якщо вони виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин.
Вказане визначено також Порядком направлення військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, та проведення такого огляду, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12 січня 2024 року № 32.
Доказів того, що 06 жовтня 2025 року під час зупинки працівниками поліції ОСОБА_1 виконував обов`язки військової служби останнім надано не було.
Відтак, поліцейським на законних підставах було проведено огляд на стан алкогольного сп`яніння у відповідності до вимог ст. 266 КУпАП.
Загалом апеляційна скарга за своїм змістом містить перелік дій, які були вчиненні захисником ОСОБА_1 в суді першої інстанції з метою захисту законних прав та інтересів останнього.
При цьому, вказуючи у загальному про допущення поліцейським порушень при оформленні адміністративного матеріалу та у подальшому суддею під час розгляду справи ОСОБА_1 не заперечує сам факт керування ним транспортним засобом у стані сп`яніння, як і не стверджує про те, що результат огляду на стан сп`яніння не відповідає дійсності. 
ОСОБА_1 зазначає, що поліцейський виписав направлення на медичний огляд для встановлення стану сп`яніння старої редакції, яка не є чинним документом. 
Вказані доводи не заслуговують на увагу, оскільки направлення – це документ, на підставі якого лікар закладу охорони здоров`я проводить огляд особи на стан сп`яніння. 
Необхідності виписувати направлення за тієї обставини, що ОСОБА_1 погодився із результатами проведеного поліцейським огляду на місці зупинки транспортного засобу (що слідує з протоколу про адміністративне правопорушення та акту огляду), не було.
Стверджуючи про те, що пробний забір повітря технічним засобом «Драгер» робився з порушенням, а саме без встановленого мундштука, ОСОБА_1 не заперечує сам факт вживання алкогольних напоїв та керування у такому стані транспортним засобом. Як і не вказує, які вимоги підзаконних нормативно-правових актів було порушено поліцейським.
З цих же підстав не надається оцінка і доводам апеляційної скарги щодо невідповідності ознак сп`яніння, які були озвучені поліцейським і які вказані в акті огляду.
Варто зазначити також, що по тексту апеляційної скарги крім прізвища та ініціалів особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, фігурують і прізвища та ініціали інших осіб: « ОСОБА_2 », « ОСОБА_3 », відтак незрозумілим є, чи стосуються доводи апеляційної скарги оскаржуваної постанови. 
Відхиляються також доводи апеляційної скарги та заявленого клопотання з приводу неналежності, недопустимості та недостатності, як доказу, відеозапису з нагрудної кари поліцейського, оскільки стверджуючи про те, що відеофіксація не є безперервною, ОСОБА_1 не аналізує зміст цього відеозапису.
ОСОБА_1 не заперечує зафіксованих на відеозаписі обставин та не зазначає, що такі обставини не відповідають дійсності.
Факт ненадання поліцейським безперервного відеозапису не змінює відомостей та даних в тій частині, які були надані для дослідження суду, і які узгоджуються з іншими доказами у справі в їх сукупності.
Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції повно, всебічно і об`єктивно дослідив матеріали справи та дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана постанова суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст. 294 КУпАП,
постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
Постанову Бершадського районного суду Вінницької області від 11 березня 2026 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Суддя Т.Б. Сало