ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Справа № 607/26966/24	Головуючий у 1-й інстанції 	
Провадження № 22-з/4817/22/26 	Доповідач - Костів О.З.	
Категорія - 	  	

Д О Д А Д К О В А П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2026 року  м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
головуючого - Костів О.З. 
суддів -  Гірський Б. О., Хома М. В., 

розглянувши у письмовому провадженні у м.Тернополі заяву представника ОСОБА_1 - адвоката АВДЄЄНКА Владислава Валерійовича про ухвалення додаткової постанови у цивільній справі №607/26966/24 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ТОП1» на заочне рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 жовтня 2025 року, ухвалене суддею Ромазаном В.В., повний текст якого складено 23 жовтня 2025 року, в справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ТОП1» про визнання кредитного договору недійсним,
В С Т А Н О В И В:
У провадженні Тернопільського апеляційного суду перебувала вказана вище цивільна справа.
Постановою Тернопільського апеляційного суду від 30 березня 2026 року апеляційну скаргу ТОВ «ФК «ТОП1» — залишено без задоволення, а заочне рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 жовтня 2025 року — без змін.
05 квітня 2026 року через систему ЄСІТС представник ОСОБА_2 - адвокат Авдєєнко В.В. звернувся до Тернопільського апеляційного суду з заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій просить стягнути з ТОВ «ФК «ТОП1» витрати на правничу допомогу за розгляд справи в суді апеляційної інстанції, посилаючись на Договір про надання правничої допомоги від 23 листопада 2025 року та детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, згідно з якими всього надано послуг на загальну суму 20 000 грн.
Заслухавши доповідь судді, вивчивши доводи заяви, колегія суддів приходить до висновку, що заява представника позивача підлягає до часткового задоволення з огляду на наступне.
Відповідно до ч.3 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.
Оскільки заява про ухвалення додаткової постанови стосується лише питання про судові витрати, колегія суддів здійснює розгляд такої заяви без повідомлення учасників справи. 
Дослідивши заяву представника позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, судова колегія вважає, що заява підлягає до часткового задоволення.
Частиною 1 ст.133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з ч.1 ст.26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути:
1) договір про надання правової допомоги;
2) довіреність;
3) ордер;
4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.
Відповідно до ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Частиною 3 ст.141 ЦПК України встановлено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Частиною 8 ст.141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Згідно ч.ч.4-5 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.6 ст.137 ЦПК України).
Згідно правових висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 07 листопада 2019 року у справі № 905/1795/18 та від 08 квітня 2020 року у справі №922/2685/19, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Відповідно до правових висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 у справі №922/1964/21, у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат, у томі числі, але, не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на не співмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.
З матеріалів справи вбачається, що звертаючись до суду з відзивом на апеляційну скаргу представник позивача зазначав, що у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної скарги позивач очікує понести додаткові судові витрати у розмірі 20000.00 грн та зазначив, що докази понесення адвокатських витрат разом з заявою будуть подані після прийняття судом апеляційної інстанції рішення у даній справі.
Постанова Тернопільського апеляційного суду була ухвалена колегією суддів 30 березня 2026 року. Заява про ухвалення додаткового рішення подана 05 квітня 2026 року, тобто в передбачені ч.8 ст.141 ЦПК України строки.
Як вбачається з наданого заявником договору про надання професійної правничої допомоги від 23 листопада 2025 року, вартість послуг за даним договором становить 20 000 грн (п.3.1).
Дослідивши надані адвокатом докази понесення витрат на професійну правничу допомогу, беручи до уваги складність справи та обсяг наданих послуг у вигляді професійної правничої допомоги в суді апеляційної інстанції, колегія суддів приходить до висновку щодо наявності підстав для стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу у сумі 10000 грн, оскільки саме така сума, на думку колегії суддів, буде відповідати критерію розумності, справедливості та виконаній адвокатом роботи.
При цьому колегія суддів зазначає, що адвокатом по суті справи було лише подано відзив на апеляційну скаргу, мотиви якого викладено на 3 сторінках, більшість з яких є аргументами, на які послався суд першої інстанції а також взято участь у одному судовому засіданні.
Враховуючи вищевикладене, подана заява про ухвалення додаткового рішення підлягає задоволенню частково.
Керуючись ст.ст.137, 141, 270 ЦПК України, суд
П О С Т А Н О В И В:
Заяву представника ОСОБА_1 - адвоката АВДЄЄНКА Владислава Валерійовича про ухвалення додаткового рішення - задовольнити частково.
Ухвалити по справі додаткову постанову, якою стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ТОП1» на користь відповідача ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу, понесені ним в суді апеляційної інстанції в сумі 10 000 грн.
В задоволенні решти вимог заяви – відмовити.
Додаткова постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий
Судді