ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ 
8-й під`їзд, Держпром, майдан Свободи, 5, м. Харків, 61022 
тел. приймальня (057) 705-14-14, тел. канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41 
_______________________________________________________________________

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" квітня 2026 р.	м. Харків	Справа № 922/4194/25	

Господарський суд Харківської області у складі:
судді Ємельянової О.О. 
при секретарі судового засідання Шаповаловій Д.С.
розглянувши в порядку загального позовного провадження справу 
за позовом 	Акціонерного товариства "Харківобленерго", 61037, Харківська обл., м. Харків, вул. Георгія Тарасенка, буд. 149 	
до 	Акціонерного товариства "Українські енергетичні машини", 61037, м. Харків, проспект Героїв Харкова, буд. 199 	
про	стягнення 1 734 024,42 грн	
за участю представників сторін:
позивача: Зеленська Т.Ю.;
відповідача: Лелюк Б.В. 

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Харківобленерго" звернулось до Господарського суду Харківської області із позовом до Акціонерного товариства "Українські енергетичні машини" про стягнення:
- 3 % річних за прострочення оплати послуг з розподілу електричної енергії в сумі 401 851, 11 грн.;
- 3 % річних за прострочення оплати послуг із забезпечення перетікання реактивної енергії в сумі 26391, 71 грн.;
- індекс інфляції за прострочення оплати послуг з розподілу електричної енергії в сумі 776 033, 31 грн.;
- індекс інфляції за прострочення оплати послуг із забезпечення перетікання реактивної енергії в сумі 72456, 00 грн. за договором про надання послуг з розподілу електричної енергії № 12 від 01.01.2019 року в загальній сумі 1 276 732, 13 грн.;
- 3 % річних за прострочення оплати послуг з розподілу електричної енергії в сумі 168 969, 78 грн.;
- 3 % річних за прострочення оплати послуг із забезпечення перетікання реактивної енергії в сумі 6718, 16 грн.;
- індекс інфляції за прострочення оплати послуг з розподілу електричної енергії в сумі 272605, 14 грн.;
- індекс інфляції за прострочення оплати послуг із забезпечення перетікання реактивної енергії в сумі 8999, 32 грн. за договором про надання послуг з розподілу електричної енергії № 195 від 01.01.2019 року в загальній сумі 457 292,29 грн.
Також до стягнення заявлені судові витрати.
Ухвалою суду від 01.12.2025 року позовну заяву Акціонерного товариства "Харківобленерго" (вх. № 4194/25) залишено без руху.
04.12.2025 року від позивача через канцелярію суду надійшла заява (вх. № 28301) про усунення недоліків.
Ухвалою суду від 08.12.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 24 грудня 2025 року о 11:30 год.
22.12.2025 року від відповідача через канцелярію суду надійшло клопотання (вх. № 30002/25) про відкладення розгляду справи.
23.12.2025 року від відповідача через канцелярію суду надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 30148/25) у якому останній, просить суд, приєднати до матеріалів справи відзив на позовну заяву. Відмовити позивачу у стягненні із відповідача на користь позивача нарахованих сум 3 % річних та інфляційних втрат у сумі 1 734024,42 грн. через відсутність доказів надсилання рахунків на їх оплату. Судові витрати покласти на позивача. Крім того, відповідачем у відзиві на позовну заяву заявлено клопотання про витребування для огляду у судовому засіданні оригінали документів.
Ухвалою суду від 24.12.2025 року у зв`язку із відсутністю електропостачання у суді, що унеможливлює здійснення фіксування судового засідання, судове засідання у справі не може бути проведено 24.12.2025 року о(б) 11:30 год. У зв`язку із чим, було знято з розгляду справу № 922/4194/25 у зв`язку із відсутністю електропостачання у приміщення суду, та призначено судове засідання у справі на "26" грудня 2025 року о(б) 11:20 год. Доведено до відома учасників справи, що явка їх представників в судове засідання є обов`язковою.
26.12.2025 року від відповідача через канцелярію суду надійшло клопотання (вх. № 30374/25) про долучення документів.
Також, позивачем та відповідачем у судовому засіданні 26.12.2025 року заявлені усні клопотання про відкладення розгляду справи.
Ухвалою суду від 26.12.2025 року, яку занесено до протоколу судового засідання, судом задоволено усні клопотання позивача та відповідача від 26.12.2025 року про відкладення розгляду справи. Також, судом у відповідності до вимог частини 3 статті 177 Господарського процесуального кодексу України за власної ініціативи продовжено строк підготовчого засідання на 30 днів. У зв`язку із чим, у підготовчому засіданні оголошено перерву до 21 січня 2026 року о(б) 12:00 год.
30.12.2025 року від позивача через канцелярію суду надійшла відповідь на відзив (вх. № 30548/25).
19.01.2026 року від відповідача через канцелярію суду надійшли заперечення (вх. № 1408/26) у яких останній, просить суд, з підстав, викладених у клопотанні про поновлення (продовження) строків для подання заперечень на відповідь на відзив, текст якого викладено в зазначених запереченнях, поновити/продовжити АТ “Укренергомашини” строк для подання заперечень відповідно до вимог статті 167 Господарського процесуального кодексу України. Приєднати до матеріалів справи заперечення, пояснення і аргументи проти міркувань, наведених позивачем у відповіді на відзив (та мотиви їх відхилення) у справі № 922/4194/25. Відмовити позивачу у стягненні із відповідача на користь позивача нарахованих сум 3 % річних та інфляційних втрат у сумі 1 734024,42 грн. через відсутність доказів надсилання рахунків на їх оплату. Судові витрати покласти на позивача.
Ухвалою суду від 21.01.2026 року у клопотанні відповідача, викладеному у відзиві на позовну заяву (вх. № 30148/25 від 23.12.2025 року), про витребування у позивача оригіналів документів в порядку статті 42 Господарського процесуального України - відмовлено. Долучено відповідь на відзив вх. № 30548 від 30.12.2025 року до матеріалів справи, та подальший розгляд справи ведеться із його урахуванням.
Ухвалою суду від 21.01.2026 року, яку занесено до протоколу судового засідання, судом у підготовчому засіданні оголошено перерву до 11 лютого 2026 року о(б) 13:00 год. Запропоновано позивачу надати до суду письмові пояснення щодо розрахунку суми позовних вимог із урахуванням наданих відповідачем заперечень та наданого відповідачем контррозрахунку (щодо усіх заявлених періодів, із урахуванням погашених сум, дат погашення та нарахування).
11.02.2026 року від позивача через канцелярію суду надійшло клопотання (вх. № ) про долучення документів.
Ухвалою суду від 11.02.2026 року, яку занесено до протоколу судового засідання, судом у підготовчому засіданні оголошено перерву до 25 лютого 2026 року о(б) 12:40 год.
Відповідно до акту про несправність (неналежне функціонування) системи відеоконференцзв`язку від 03.03.2026 року складеного про те, що при розгляді 03.03.2026 року справи № 922/4194/25 було виявлено непрацездатність (несправність) системи. Викладення обставин та причин несправності (неналежного функціонування): розрив приєднання до мережі Інтернет під час засідання. Ухвалою суду від 03.03.2026 року, яку занесено до протоколу судового засідання, судом із урахування акту від 03.03.2026 року з розгляду справи по суті оголошено перерву до 18 березня 2026 року о(б) 12:20 год.
03.03.2026 року від відповідача через канцелярію суду надійшло клопотання (вх. № 5162/26) про зменшення розміру штрафних санкцій у справі № 922/4194/25.
04.03.2026 року від позивача через канцелярію суду надійшли заперечення на клопотання відповідача (вх. № 5323/26).
11.03.2026 року від відповідача через канцелярію суду надійшла заява (вх. № 5910/26) про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.
Ухвалою суду від 17.03.2026 року, заяву (вх. № 5910/26 від 11.03.2026 року) відповідача, про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції - задоволено.
17.03.2026 року від відповідача через канцелярію суду надійшло уточнене клопотання в дебатах сторін про зменшення розміру штрафних (компенсаційних) санкцій у справі № 922/4194/25 (вх. № 6422/26) до якого відповідачем додано нові докази, а саме: витяг з ЄРДР від 14 10 2025 року, витяг з ЄРДР 12022221190000725, витяг з ЄРДР 12024221190001230 від 30.08.2024 року, витяг з ЄРДР 12026221180000111 від 24.01.2026 року, витяг з ЄРДР 22022220000000687, витяг з ЄРДР 22022220000000817, витяг з ЄРДР 22022220000001240, витяг з ЄРДР 22022220000002603, витяг з ЄРДР 22023220000001455, витяг з ЄРДР 22024220000000577, витяг з ЄРДР 42022221750000247, витяг з ЄРДР від 30 08 2024 року, рапорт від 10.02.2023 року, рапорт від 13.03.2023 року, рапорт від 01 06 2023 року, супровідний лист та постанови про визнання потерпілим, витяг з передавального акту, витяг з висновку експертів від 07.09.2023 року на суму 177 млн. грн., витяг з висновку експертів від 27.11.2023 року на суму 400 млн. грн., наказ Мінекономіки 3661, наказ Мінекономіки № 220, витяг з наказу від 04.06.2024 року № 215, витяг з наказу Міненерго № 45, витяг з наказу Міненерго № 4, виписки з банківських рахунків, вішення ГСХО від 22.07.2025 року у справі № 922/1479/25, рішення ГСХО від 17.02.2026 року у справі № 922/2612/25.
18.03.2026 року від позивача через канцелярію суду надійшло клопотання (вх. № 6544/26).
Ухвалою суду від 18.03.2026 року задоволено клопотання від 17.03.2026 року вх. № 6422/26 частково. Долучено уточнене клопотання без додаткових доказів. Відмовлено у долучені доказів долучених до клопотання вх. № 6422/26 від 17.03.2026 року. Зазначено,що роздруковані документи поверненню не підлягають.
Також, позивачем у судовому засіданні 18.03.2026 року було надано усні пояснення щодо позовних вимог, у яких останній зазначив, що у прохальній частині позовної заяви під час її формування позивачем було допущено описку, а саме ціну позову вказано вірно, натомість помилково зазначено щодо стягнення 3 % річних 168 969,78 грн. замість 168 969,67 грн., вказане підтверджується наявними у матеріалах справи розрахунками. Та просить суд врахувати відповідні пояснення. 
Ухвалою суду від 18.03.2026 року, яку занесено до протоколу судового засідання, судом з розгляду справи по суті оголошено перерву до 25 березня 2026 року о(б) 10:55 год. 
Ухвалою суду від 25.03.2026 року, яку занесено до протоколу судового засідання, судом у зв`язку із тим, що станом на час розгляду справи у м. Харкові оголошено тривогу, та у зв`язку із реальною загрозою життю, здоров`ю та безпеці учасників справи, працівників апарату суду та суддів, задля збереження безпеки учасників судового процесу та працівників суду у судовому засіданні оголошено перерву до 03 квітня 2026 року о(б) 13:50 год. 
У судовому засіданні 03.04.2026 року з оголошення судом рішення скороченого (вступну та резолютивну) його частини був присутній уповноважений представник позивача та відповідача.
У судовому засіданні 03.04.2026 року судом було оголошено рішення (скорочене) вступну та резолютивну частини.
З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд встановив наступне.
Як зазначає позивач, 11.06.2017 року набрав чинності Закон України «Про ринок електричної енергії», який розмежовує діяльність суб`єкта господарювання з постачання та діяльність з розподілу електричної енергії. 
У відповідності до пункту 5 частини 1 статті 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» діяльність у сфері електроенергетики є ліцензованою та ліцензується з урахуванням особливостей, визначених Законом про ринок. Органом ліцензування діяльності у сфері електроенергетики є Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП, Регулятор). 
Відповідно до Постанови НКРЕКП № 1446 Акціонерне товариство «Харківобленерго» (далі - позивач, АТ «Харківобленерго») є оператором системи розподілу (надалі - ОСР) та здійснює діяльність з розподілу електричної енергії у межах місць провадження господарської діяльності, а саме на території м. Харкова та Харківської області в межах розташування системи розподілу електричної енергії, та не є постачальником електричної енергії. 
Основними нормативно-правовими документами, які встановлюють вимоги та регулюють взаємовідносини між ОСР, електропостачальниками та споживачами (разом - учасники роздрібного ринку), є, зокрема, Закон про ринок електричної енергії, Кодекс систем розподілу (далі - КСР), затверджений Постановою НКРЕКП від 14.03.2018 року № 310, та Правила роздрібного ринку електричної енергії (далі - ПРРЕЕ), затверджені Постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №312 (далі - Постанова № 312), в яких визначені права, обов`язки та відповідальність сторін.
З 01.01.2019 року доступ до системи розподілу та послуги з розподілу надаються ОСР усім споживачам, електроустановки яких приєднані до мереж ОСР на території його діяльності на підставі публічного договору приєднання - договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, який укладається між товариством та споживачем, з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України, за формою (типовою формою) договору, що є додатком № 3 до ПРРЕЕ та розміщена на офіційному сайті АТ «Харківобленерго»: www.oblenergo.kharkov.ua. 
Акціонерне товариство «Турбоатом» приєдналося до умов договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії на умовах договору про постачання електричної енергії № 12 від 18.01.2005 року за особовим рахунком № 0012 бази даних абонентів постачальника за регулярним тарифом, про що свідчить заява – приєднання до умов договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії.
Пунктом 1.1. договору визначено, що оператор системи надає послуги з забезпечення перетікань реактивної електричної енергії до електроустановок споживачів, що експлуатують електромагнітно незбалансовані установки з неефективним співвідношенням активної і реактивної потужності, а споживач вживає вичерпних технологічних заходів щодо компенсації перетікань реактивної електричної енергії у своїх електричних мережах та / або здійснює оплату оператору системи за перетікання реактивної електричної енергії згідно з умовами цього договору та додатками до нього, що є його невід`ємними частинами.
Також, між сторонами було погоджено та підписано порядок розрахунків за перетікання реактивної електричної енергії.
Між сторонами було підписано, додаток № 4 порядок розрахунків № 2 (попередня оплата у розмірі фактичного обсягу розподіленої електричної енергії за попередній період, плата за надання послуг з розподілу електричної енергії здійснюється споживачем оператору системи розподілу), додаток № 8 до договору, а саме акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін,
Відповідно до пункту 1 додатку № 4 розрахунковим періодом є календарний місяць та встановлюється з 1 числа місяця до такого ж числа наступного місяця.
Рахунки за послуги з розподілу електричної енергії та за перетікання реактивної електричної енергії надаються споживачу оператором системи протягом 5 робочих днів від дня закінчення розрахункового періоду у відповідних структурних підрозділах оператора системи. У разі неотримання споживачем рахунків, оператор системи направляє рахунки споживачу поштовим зв`язком. У такому разі рахунки вважаються отриманими споживачем з дні їх відправлення. Рахунки за послуги з розподілу електричної енергії та з перетікання реактивної електричної енергії мають бути оплачені протягом 5 робочих днів від дня отримання рахунка споживачем (пункт 7 додатку № 4).
Згідно пункту 8 додатку № 4, у разі порушення споживачем строків оплати перетікання реактивної електричної енергії, передбачених пунктом 7 даного порядку, оператор системи проводить нарахування пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який здійснюється нарахування та 3 % річних, від суми боргу, за кожен день прострочки, у тому числі за день оплати. Суми пені, 3 %, інфляційних зазначається у розрахунковому документі окремим рядком, та повинні бути сплачені протягом 5 робочих днів від дня його отримання споживачем.
29.09.2021 року між сторонами було укладено додаткову угоду до договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії № 12 від 01.01.2019 року, якою зокрема змінено найменування споживача з Акціонерного товариства «Турбоатом» на Акціонерне товариства «Українські енергетичні машини».
За твердженнями позивача, останнім на виконання умов договору, було видано рахунки-фактура на оплату послуги з розподілу електричної енергії, а саме: березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень, листопад, грудень 2022 року, січень, лютий березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень, листопад, грудень 2023 року, січень, лютий, березень, квітень, травень, червень 2024 року, та рахунки за перетікання реактивної енергії, а саме: лютий, березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень, листопад, грудень 2022 року, січень, лютий березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень, листопад, грудень 2023 року, січень, лютий, березень, квітень, травень, червень 2024 року.
23.07.2024 року між сторонами було укладено додаткову угоду № 2206 до договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії № 12 (про реструктуризацію та порядок погашення заборгованості) (т.1, а.с. 72).
Пунктом 1 якої сторони погодили, предметом цієї угоди є реструктуризація заборгованості за договором споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії № 12 на суму 13 821 625,11 грн., що виникла за період з 01.06.2020 року по 01.07.2024 року.
Згідно пункту 2, споживач визнає у повному обсязі заборгованість перед ОСР на суму 13 821 625,11 грн. за договором № 12 про надання послуг з розподілу електричної енергії, що складається з: 284 286,85 грн. – реактивної енергії у т.ч. ПДВ, 13 537 338,26 грн. – розподіл електричної енергії. Сторони погодили звернення до Господарського суду Харківської області з позовом про стягнення заборгованості у розмір 1 276 273,13 грн. (3 % річних та індекс інфляції), не зважаючи на підписання додаткової угоди № 2206 від 23.07.2024 року.
Також, позивач зазначає, що Державне підприємство «Завод «Електроважмаш» приєдналося до умов договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії на умовах договору про постачання електричної енергії № 195 від 01.07.2008 року за особовим рахунком № 0116 бази даних абонентів постачальника за регулярним тарифом, про що свідчить заява – приєднання до умов договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії.
Пунктом 1.1. договору визначено, що оператор системи надає послуги з забезпечення перетікань реактивної електричної енергії до електроустановок споживачів, що експлуатують електромагнітно незбалансовані установки з неефективним співвідношенням активної і реактивної потужності, а споживач вживає вичерпних технологічних заходів щодо компенсації перетікань реактивної електричної енергії у своїх електричних мережах та / або здійснює оплату оператору системи за перетікання реактивної електричної енергії згідно з умовами цього договору та додатками до нього, що є його невід`ємними частинами.
Також, між сторонами було погоджено та підписано порядок розрахунків за перетікання реактивної електричної енергії.
Між сторонами було підписано, додаток № 4 порядок розрахунків № 2 (оплата послуги з розподілу електричної енергії плановими, платами за надання послуг з розподілу електричної енергії здійснюється споживачем оператору системи розподілу), додаток № 8 до договору, а саме акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін,
Відповідно до пункту 1 додатку № 4 розрахунковим періодом є календарний місяць та встановлюється з 1 числа місяця до такого ж числа наступного місяця.
Рахунки за послуги з розподілу електричної енергії та за перетікання реактивної електричної енергії надаються споживачу оператором системи протягом 5 робочих днів від дня закінчення розрахункового періоду у відповідних структурних підрозділах оператора системи. У разі неотримання споживачем рахунків, оператор системи направляє рахунки споживачу поштовим зв`язком. У такому разі рахунки вважаються отриманими споживачем з дні їх відправлення. Рахунки за послуги з розподілу електричної енергії та з перетікання реактивної електричної енергії мають бути оплачені протягом 5 робочих днів від дня отримання рахунка споживачем (пункт 6 додатку № 4).
Згідно пункту 7 додатку № 4, у разі порушення споживачем строків оплати перетікання реактивної електричної енергії, передбачених пунктом 7 даного порядку, оператор системи проводить нарахування пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який здійснюється нарахування та 3 % річних, від суми боргу, за кожен день прострочки, у тому числі за день оплати. Суми пені, 3 %, інфляційних зазначається у розрахунковому документі окремим рядком, та повинні бути сплачені протягом 5 робочих днів від дня його отримання споживачем.
10.01.2022 року між сторонами було укладено додаткову угоду до договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії № 195 від 01.01.2019 року, якою зокрема змінено найменування споживача з Акціонерного товариства «Завод «Електроважмаш» на Акціонерне товариства «Українські енергетичні машини».
За твердженнями позивача, останнім на виконання умов договору, було видано рахунки-фактура на оплату послуги за перетікання реактивної енергії, а саме: листопад грудень 2021 року, січень, лютий, березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень, листопад, грудень 2022 року, січень, лютий березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень, листопад, грудень 2023 року, січень, лютий, березень, квітень травень, червень 2024 року, та рахунки з розподілу електричної енергії розподіленої у період, а саме: листопад грудень 2021 року, січень, лютий, березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень, листопад, грудень 2022 року, січень, лютий березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень, листопад, грудень 2023 року, січень, лютий, березень, квітень травень, червень 2024 року.
23.07.2024 року між сторонами було укладено додаткову угоду № 2207 до договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії № 195 (про реструктуризацію та порядок погашення заборгованості) (т.2, а.с.184).
Пунктом 1 якої сторони погодили, предметом цієї угоди є реструктуризація заборгованості за договором споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії № 195 на суму 8 042 510,29 грн., що виникла за період з 01.11.2021 року по 01.07.2024 року.
Згідно пункту 2, споживач визнає у повному обсязі заборгованість перед ОСР на суму 8 042 510,29 грн., за договором № 195 про надання послуг з розподілу електричної енергії, що складається з: 460 212,31 грн. – реактивної енергії у т.ч. ПДВ, 7 582 297,98 грн. – розподіл електричної енергії. Сторони погодили звернення до Господарського суду Харківської області з позовом про стягнення заборгованості у розмір 457 292,29 грн. (3 % річних та індекс інфляції), не зважаючи на підписання додаткової угоди № 2207 від 23.07.2024 року.
За твердженнями позивача, з огляду на порушення відповідачем зобов`язань за договором про надання послуг з розподілу електричної енергії № 195 від 01.01.2019 року, позивачем, керуючись приписами статтею 625 Цивільного кодексу України, нараховано відповідачу 3% річних та інфляційні втрати у загальному розмірі 457 292, 29 грн. та з огляду на порушення відповідачем зобов`язань за договором про надання послуг з розподілу електричної енергії № 12 від 01.01.2019 року, позивачем, керуючись приписами статті 625 Цивільного кодексу України, нараховано відповідачу 3% річних та інфляційні втрати у розмірі 1 276 732, 13 грн.
Вказані обставини стали причиною звернення позивача із відповідним позовом до суду.
Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить із наступного.
Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки (стаття 11 Цивільного кодексу України).
У відповідності до статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. 
Частиною 1 статті 202 Цивільного кодексу України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України).
Згідно статті 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
При цьому, як зазначає позивач, з огляду на порушення відповідачем зобов`язань за договором про надання послуг з розподілу електричної енергії № 195 від 01.01.2019 року, позивачем, керуючись приписами статтею 625 Цивільного кодексу України, нараховано відповідачу 3% річних та інфляційні втрати у загальному розмірі 457 292, 29 грн. та з огляду на порушення відповідачем зобов`язань за договором про надання послуг з розподілу електричної енергії № № 12 від 01.01.2019 року, позивачем, керуючись приписами статті 625 Цивільного кодексу України, нараховано відповідачу 3% річних та інфляційні втрати у розмірі 1 276 732, 13 грн., у зв`язку зі чим, за розрахунком позивача, та з урахуванням несвоєчасного виконання відповідачем своїх зобов`язань за договорів:
- про надання послуг з розподілу електричної енергії № 12 від 01.01.2019 року позивачем нараховано відповідачу 3 % річних за прострочення оплати послуг з розподілу електричної енергії в сумі 401 851, 11 грн., 3 % річних за прострочення оплати послуг із забезпечення перетікання реактивної енергії в сумі 26 391, 71 грн., індексу інфляції за прострочення оплати послуг з розподілу електричної енергії в сумі 776 033, 31 грн., індексу інфляції за прострочення оплати послуг із забезпечення перетікання реактивної енергії в сумі 72456, 00 грн. 
- про надання послуг з розподілу електричної енергії № 195 від 01.01.2019 року позивачем нараховано відповідачу 3 % річних за прострочення оплати послуг з розподілу електричної енергії в сумі 168 969, 67 грн. (із урахуванням описки позивача при підготовці позовної заяви до суду), 3 % річних за прострочення оплати послуг із забезпечення перетікання реактивної енергії в сумі 6718, 16 грн., індексу інфляції за прострочення оплати послуг з розподілу електричної енергії в сумі 272 605, 14 грн., індексу інфляції за прострочення оплати послуг із забезпечення перетікання реактивної енергії в сумі 8 999, 32 грн.
За приписами статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
З аналізу вищевикладеного слідує, що укладаючи договір, кожна із сторін прийняла на себе певні зобов`язання щодо його виконання.
Оскільки відповідачем було здійснено несвоєчасне виконання своїх зобов`язань за договором про надання послуг з розподілу електричної енергії № 195 від 01.01.2019 року та за договором про надання послуг з розподілу електричної енергії № 12 від 01.01.2019 року, позивачем заявлено до стягнення із відповідача 3 % річних та інфляційні втрати які були визначені сторонами у додаткових угодах, а саме:
- від 23.07.2024 року додаткова угода № 2206 до договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії № 12 (про реструктуризацію та порядок погашення заборгованості) згідно пункту 2, споживач визнає у повному обсязі заборгованість перед ОСР на суму 13 821 625,11 грн. за договором № 12 про надання послуг з розподілу електричної енергії, що складається з: 284 286,85 грн. – реактивної енергії у т.ч. ПДВ, 13 537 338,26 грн. – розподіл електричної енергії. Сторони погодили звернення до Господарського суду Харківської області з позовом про стягнення заборгованості у розмір 1 276 273,13 грн. (3 % річних та індекс інфляції), не зважаючи на підписання додаткової угоди № 2206 від 23.07.2024 року.
- від 23.07.2024 року додаткова угода № 2207 до договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії № 195 (про реструктуризацію та порядок погашення заборгованості) згідно пункту 2, споживач визнає у повному обсязі заборгованість перед ОСР на суму 8 042 510,29 грн., за договором № 195 про надання послуг з розподілу електричної енергії, що складається з: 460 212,31 грн. – реактивної енергії у т.ч. ПДВ, 7 582 297,98 грн. – розподіл електричної енергії. Сторони погодили звернення до Господарського суду Харківської області з позовом про стягнення заборгованості у розмір 457 292,29 грн. (3 % річних та індекс інфляції), не зважаючи на підписання додаткової угоди № 2207 від 23.07.2024 року.
Як вбачається із матеріалів справи, додатком № 4 порядок розрахунків № 2 (попередня оплата у розмірі фактичного обсягу розподіленої електричної енергії за попередній період, плата за надання послуг з розподілу електричної енергії здійснюється споживачем оператору системи розподілу) сторони погодили, що у разі порушення споживачем строків оплати перетікання реактивної електричної енергії, передбачених пунктом 7 даного порядку, оператор системи проводить нарахування пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який здійснюється нарахування та 3 % річних, від суми боргу, за кожен день прострочки, у тому числі за день оплати. Суми пені, 3 %, інфляційних зазначається у розрахунковому документі окремим рядком, та повинні бути сплачені протягом 5 робочих днів від дня його отримання споживачем (пункту 8 додатку № 4).
Додатком № 4 порядок розрахунків № 2 (оплата послуги з розподілу електричної енергії плановими, платами за надання послуг з розподілу електричної енергії здійснюється споживачем оператору системи розподілу) до договору про надання послуг з розподілу електричної енергії на умовах договору про постачання електричної енергії № 195 від 01.07.2008 року сторони погодили, що у разі порушення споживачем строків оплати перетікання реактивної електричної енергії, передбачених пунктом 7 даного порядку, оператор системи проводить нарахування пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який здійснюється нарахування та 3 % річних, від суми боргу, за кожен день прострочки, у тому числі за день оплати. Суми пені, 3 %, інфляційних зазначається у розрахунковому документі окремим рядком, та повинні бути сплачені протягом 5 робочих днів від дня його отримання споживачем (пункту 7 додатку № 4).
Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Судом здійснено перевірку нарахованих позивачем відповідачу 3 % річних та інфляційних втрат (відповідно до наданого розрахунку) та встановлено, що як вбачається із наданого до суду розрахунку, позивачем заявлено до стягнення, а саме:
1. заборгованість відповідача згідно договору про надання послуг з розподілу електричної енергії № 12 від 01.01.2019 року станом на 01.07.2024 року складається із заборгованості: 
- 3 % річних за період з 06/2022 — 12/2022, 01/2023 — 12/2023, 01/2024 - 06/2024 (за прострочення оплати послуг з розподілу електричної енергії за період з 05/2022 -12/2022, 01/2023 — 12/2023, 01/2024 - 05/2024) у сумі 401 851,11 грн. (за загальний період з 11.06.2022 року по 30.06.2024 року); 
- 3 % річних за період з 06/2022-12/2022, 01/2023-12/2023, 01/2024-06/2024 (за прострочення оплати послуг із забезпечення перетікання реактивної енергії за період з 05/2022-12/2022; 01/2023-12/2023, 01/2024-05/2024) у сумі 26 391,71 грн. (за загальний період з 11.06.2022 року по 30.06.2024 року);
- індексу інфляції за період з 08/2022-12/2022, 01/2023 — 07/2023, 10/2023 — 12/2023, 01/2024 — 06/2024 (за прострочення оплати послуг з розподілу електричної енергії за період з 05/2022-12/2022, 01/2023-04/2023, 07/2023-12/2023, 01/2024-03/2024) у сумі 776 033, 31 грн. (за загальний період з серпня 2022 року по червень 2024 року);
- індексу інфляції за період з 08/2022-12/2022, 01/2023-06/2023, 10/2023-12/2023, 01/2024-06/2024 (за прострочення оплати послуг із забезпечення перетікання реактивної енергії за період з 05/2022 — 12/2022, 01/2023 — 03/2023, 07/2023, 09/2023-12/2023, 01/2024-03/2024) в сумі 72456, 00 грн. (за загальний період з серпня 2022 року по червень 2024 року) та становить загальну суму нарахованих відповідачу 3% річних та інфляційні втрати у розмірі 1 276 732, 13 грн. (за загальний період з;
2. заборгованість відповідача згідно договору про надання послуг з розподілу електричної енергії № 195 від 01.01.2019 року станом на 01.07.2024 року складається із заборгованості:
- 3 % річних за період з 11/2021-12/2021, 01/2022-03/2022, 07/2022-12/2022, 01/2023- 12/2023, 01/2024-06/2024 (за прострочення оплати послуг з розподілу електричної енергії за період з 10/2021-12/2021, 01/2022, 06/2022 — 12/2022, 01/2023-12/2023, 01/2024-05/2024) в сумі 168 969, 67 грн. (за загальний період з 13.11.2021 року по 30.06.2024 року);
- 3 % річних за період з 10/2023-12/2023, 01/2024-06/2024 (за прострочення оплати послуг із забезпечення перетікання реактивної енергії за період з 08/2023-12/2023, 01/2024-05/2024) в сумі 6718, 16 грн. (за загальний період з 01.10.2023 року по 30.06.2024 року);
- індексу інфляції за період з 02/2022-04/2022, 09/2022-12/2022, 01/2023-07/2023, 10/2023-12/2023, 01/2024-06/2024 (за прострочення оплати послуг з розподілу електричної енергії за період з 11/2021-12/2021, 06/2022-12/2022, 01/2023-04/2023, 06/2023-12/2023, 01/2024-03/2024) в сумі 272 605, 14 грн. (за загальний період лютий 2022 року по червень 2024 року);
- індексу інфляції за період з 11/2023-12/2023, 01/2024-06/2024 (за прострочення оплати послуг із забезпечення перетікання реактивної енергії за період з 08/2023- 12/2023, 01/2024-03/2024) в сумі 8 999, 32 грн. (за загальний період листопад 2023 року по червень 2024 року) та становить загальну суму нарахованих відповідачу 3% річних та інфляційні втрати у розмірі 457 292, 29 грн.
Судом здійснено перевірку заявлених позивачем до стягнення із відповідача вищевказаних сум 3 % річних та інфляційних (відповідно до розрахунку позивача та визначених періодів), за допомогою онлайн - системи "Ліга-закон" та встановлено, що такі нарахування не перевищують суми здійсненої за розрахунком суду, та вони відповідають відносинам що виникли між сторонами та відповідно до укладених між сторонами договорів (із урахуванням додаткових угод до них).
Крім того, при здійснення перевірки та розрахунку суми заявлених позовних вимог за допомогою онлайн - системи "Ліга-закон", суд враховує позицію Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 14 лютого 2018 року у справі № 917/1622/16, а саме щодо здійснення перерахунку заявлених позовних вимог саме за допомогою інструменту "Калькулятори" системи інформаційно-правового забезпечення "ЛІГА:ЗАКОН".
Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач у наданому до суду відзиві на позовну заяву (вх. № 30148/25 від 23.12.2025 року) зокрема зазначив, що позивач звернувся до відповідача з позовом про стягнення нарахувань 3% річних, інфляційних втрат на заборгованість 1 734 024,42 грн., яка за взаємною згодою сторін реструктуризована 23.07.25 року за двома угодами. Сума 13 821625,11 грн. реструктуризована (встановлено новий порядок погашення) угодою № 2206 до договору № 12, тобто як зазначає відповідач, змінена форма та порядок розрахунків суми, а тому, на думку останнього, виникли нові періоди виконання зобов`язання, та встановлені нові строки платежів. Сума 8 042510,29 грн. була реструктуризована угодою № 2207 до договору №195, якою також фактично змінена форма та порядок її розрахунків, встановлено нові періоди виконання зобов`язання для відповідача, встановлені нові строки платежів.
Вказане на думку відповідача свідчить про те, що оскільки угоди № 2206, 2207 укладені пізніше та набули законної сили у періоді значно пізнішому, ніж виникнення обов`язків (за основним договором), останні нівелюються виникненням зобов`язань за угодами про реструктуризацію, а відтак, у спірних правовідносинах для відповідача, безсумнівна відповідальність за статті 625 Цивільного кодексу України за порушення грошових зобов`язань, що встановлені тільки угодами про реструктуризацію, у зв`язку із чим, просить суд, відмовити позивачу у стягненні з відповідача на користь позивача нарахованих сум 3 % річних та інфляційних втрат у сумі 1 734 024,42 грн. через відсутність доказів надсилання рахунків на їх оплату.
Суд не приймає вищевикладені заперечення відповідача, з огляду на наступне.
Як вбачається із матеріалів справи, та не спростовано відповідачем, сторонами у додатковій угоді від 23.07.2024 року № 2206 до договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії № 12 (про реструктуризацію та порядок погашення заборгованості) та додатковій угоді від 23.07.2024 року № 2207 до договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії № 195 (про реструктуризацію та порядок погашення заборгованості) погодили звернення до Господарського суду Харківської області з позовом про стягнення заборгованості, а саме:
- у розмір 1 276 273,13 грн. (3 % річних та індекс інфляції), не зважаючи на підписання додаткової угоди № 2206 від 23.07.2024 року;
- у розмір 457 292,29 грн. (3 % річних та індекс інфляції), не зважаючи на підписання додаткової угоди № 2207 від 23.07.2024 року.
Станом на час розгляду справи, вищевказані додаткові угоди є чинними, будь-яких інших доводів щодо викладених у відзиві на позовну заяву заперечень, відповідачем в порушення вимог Господарського процесуального кодексу України до суду надано не було.
Щодо клопотання відповідача від 03.03.2026 року (вх. № 5162/26) про зменшення розміру штрафних санкцій у справі № 922/4194/25 та від 17.03.2026 року уточненого клопотання в дебатах сторін про зменшення розміру штрафних (компенсаційних) санкцій у справі № 922/4194/25 (вх. № 6422/26), суд зазначає наступне.
В обґрунтування наданого до суду клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій у справі № 922/4194/25, відповідач зокрема зазначає, що Акціонерне товариство «Українські енергетичні машини» наголошує, що воно: 1) включено до переліку об`єктів державної власності, що підлягають приватизації, згідно наказу Фонду державного майна України № 764 від 08.06.2017 року, Розпорядження КМУ від 16.01.2019 року № 36-р; 2) згідно наказу Міністерства енергетики України від 04 червня 2024 року № 215 є підрядником підприємств паливно – енергетичного комплексу України (ПрАТ «Укргідроенерго», АТ «НАЕК «Енергоатом», ПАТ «Центренерго», ТОВ «ДТЕК»); 3) наказом Міністерства енергетики України від 31.01.2025 року № 45 (Витяг додається) АТ «Укренергомашини» визнано підприємством паливно-енергетичного комплексу критично важливим для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період. 4) у відповідності до наказу Міністерства економіки України від 09.02.2024 року № 3661 є критично важливим підприємством для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період; 5) наказом Міністерства економіки України від 10.01.2025 року № 220 Відповідачу продовжено статус критично важливого підприємства для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період. 6) включено до Переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави, згідно постанови Кабінету Міністрів України № 83 від 04.03.2015 року, 7) основним акціонером та органом управління, якому належить контрольний пакет акцій Відповідача, є Кабінет Міністрів України, що випливає із тексту розпорядження КМУ від 06.10.2023 року № 1228-р «Деякі питання управління акціонерним товариством «Українські енергетичні машини», 8) постановою Кабінету Міністрів України від 31.05.2022 року № 643 підприємство також віднесено до категорії особливо важливих для економіки суб`єктів господарювання державного сектору економіки. Вказане свідчить про те, що відповідач - АТ «Українські енергетичні машини» є стратегічним підприємством державного сектору економіки України. Згідно розпорядження Кабінету Міністрів України від 06.10.2021 року № 1228 управління корпоративними правами підприємства належить ДЕРЖАВІ в особі Кабінету Міністрів України (98, 15 % його акцій належать Державі в особі КМУ). Одночасно з цим, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 04.03.2015 року № 83 відповідач відноситься до переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави, а постановою Кабінету Міністрів України від 31.05.2022 року № 643 відповідач взагалі віднесений до категорії особливо важливих для економіки суб`єктів господарювання. 
Вказане за твердженнями відповідача, свідчить про те, що безпосередня діяльність останнього спрямована на відновлення зруйнованого чи пошкодженого внаслідок збройної агресії рф майна об`єктів критичної інфраструктури, які забезпечують безперебійне функціонування Об`єднаної енергетичної системи України.
Також, відповідач зазначає, що останнього визнано підприємством паливно-енергетичного комплексу критично важливим для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період, та відповідач також є критично важливим підприємством для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період (додається). Відповідач підтримує роботу об`єктів цивільного захисту населення міста-героя Харкова, забезпечення безпеки життя своїх працівників та мешканців Харкова, що перебувають у них, оскільки на території АТ «Укренергомашини» знаходяться декілька стратегічних об`єктів цивільного захисту населення.
Крім того, відповідач посилається на повномасштабне вторгнення рф до України, на лист Торгово-промислової палати України №2024/02.0-7.1 від 28 лютого 2022 року яким засвідчила, що військова агресія рф проти України та введення воєнного стану в Україні є форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили).
Таким чином, у зв`язку із викладеним відповідач вважає, що не має бути під час війни обтяжено значними штрафними санкціями стратегічне підприємство від якого безпосередньо залежить енергозабезпечення та оборона держави, а тому, на думку останнього з підстав, викладених у відзиві, просить суд, зменшити розмір річних та інфляційних втрат у цій справі на 99 % від належним чином обґрунтованих позивачем сум, якщо такі будуть визнані судом обґрунтованими. За твердженнями відповідача, таке зменшення розміру річних, а також інфляційних витрат, які можуть бути присуджені на користь позивача, врахує оптимальний баланс інтересів сторін у спорі та є таким, що запобігатиме настанню негативних наслідків для обох сторін по справі.
Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох відсотків річних за весь час прострочення.
При цьому, статтею 598 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Зокрема, стаття 599 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Згідно зі статтею 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
З аналізу вищевикладеного слідує, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
При цьому, за змістом зазначеної норми закону нарахування трьох процентів річних та збитків від інфляції входить до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінених грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов`язання.
Верховний Суд зазначав, що частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України визначено обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.
Отже, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини другої статті 625 Цивільного кодексу України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням унаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати.
Інфляційні втрати (індекс споживчих цін) - це показник, який характеризує зміни загального рівня цін на товари і послуги, які купує населення для невиробничого споживання (постанова Верховного Суду від 26.06.2018 року у справі № 341/915/16-ц).
Індекс споживчих цін обчислюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях (стаття 3 Закону України “Про індексацію грошових доходів населення”).
Вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначеного способу захисту майнового права та інтересу (постанова Верховного Суду від 05.07.2019 у справі №905/600/18).
Верховний Суд неодноразово наголошував, що нарахування інфляційних втрат та 3% річних на суму боргу входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 року у справах №703/2718/16-ц та №646/14523/15-ц).
Отже, визначене частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України право на стягнення інфляційних втрат є мінімальними гарантіями, які надають кредитору можливість захистити згадані вище інтереси; позбавлення кредитора можливості реалізувати це право порушуватиме баланс інтересів і сприятиме виникненню ситуацій, за яких боржник повертатиме кредитору грошові кошти, які через інфляційні процеси матимуть іншу цінність порівняно з моментом, коли такі кошти мали бути отримані.
Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 02.07.2025 року у справі № 903/602/24 виснувала, що три проценти річних, передбачені статтею 625 Цивільного кодексу України (якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом), - це законодавчо встановлений та мінімальний розмір процентів річних, на які може розраховувати кредитор у разі неналежного виконання зобов`язання боржником, який не підлягає зменшенню судом.
Враховуючи наведене, висновки відповідача у відзиві про те, що суд може зменшити мінімальний розмір 3% річних є необґрунтованими.
Крім того, Верховний Суд у низці постанов, зокрема, 05.10.2023 року у справі №904/4334/22, від 23.11.2023 року у справі №917/991/22, від 01.10.2024 року у справі №910/18091/23, від 23.10.2024 року у справі №910/15639/23, висловлював правову позицію стосовно відсутності права суду на зменшення інфляційних.
Враховуючи вищевикладене, а також правову природу інфляційних втрат, інфляційна складова боргу не підлягає зменшенню за клопотанням боржника, оскільки інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення їх сплати. 
Крім того, Верховний Суд неодноразово наголошував, що за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат та 3 % річних на суму боргу входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 року у справах №703/2718/16-ц та №646/14523/15-ц).
Визначені частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України право стягнення інфляційних втрат і 3 % річних є мінімальними гарантіями, які надають кредитору можливість захистити згадані вище інтереси; позбавлення кредитора можливості реалізувати це право порушуватиме баланс інтересів і сприятиме виникненню ситуацій, за яких боржник повертатиме кредитору грошові кошти, які, через інфляційні процеси, матимуть іншу цінність, порівняно з моментом, коли такі кошти були отримані (у тому числі у вигляді прострочення оплати відповідних товарів та послуг).
Крім того, Верховний Суд переглядаючи судові рішення у справі №904/4334/22 у касаційному порядку, погодився з висновком суду апеляційної інстанції про те, що суд не може за клопотанням відповідача зменшити розмір заявлених до стягнення інфляційних втрат.
При цьому, нарахування у вигляді інфляційних втрат та трьох процентів річних, що передбачені частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, за своєю правовою природою не є правовою відповідальністю (штрафними санкціями), встановленою статтею 611 Цивільного кодексу України, тому правила щодо звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання у випадку настання непереборної сили (форс-мажору), визначені статтею 617 Цивільного кодексу України не підлягають застосуванню до акцесорного зобов`язання, передбаченого частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, щодо сплати суми боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також процентів річних від простроченої суми.
Також суд вважає за необхідне зазначити, що статтею 617 Цивільного кодексу України встановлені загальні підстави звільнення особи від відповідальності за порушення зобов`язання, тоді як стаття 625 цього Кодексу є спеціальною та такою, що не передбачає жодних підстав для звільнення від відповідальності за порушення виконання грошового зобов`язання.
Щодо посилань відповідача на віднесення його до категорії особливо важливих для економіки суб`єктів господарювання державного сектору економіки, з урахуванням аргументів позивача, суд зазначає, що статус відповідача не створює йому в силу принципу рівності сторін додаткових привілеїв, оскільки позивач, як господарюючий суб`єкт також вимушений здійснювати свою господарську діяльність в умовах воєнного стану та має правові очікування на виконання контрагентом своїх господарських зобов`язань, що сприятиме здійсненню позивачем господарської діяльності в умовах воєнного стану.
Щодо посилань відповідача на форс-мажорні обставини, суд зазначає, що Верховний Суд у постанові від 13.09.2023 року у справі № 910/8741/22, досліджуючи питання щодо форс-мажору в контексті застосування частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України, зазначив, що форс-мажор не звільняє сторін договору від виконання зобов`язань і не змінює строків такого виконання. Цей інститут спрямований виключно на звільнення сторони від негативних наслідків, а саме від відповідальності за невиконання чи прострочення виконання зобов`язань на період існування форс-мажору.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання відповідача (вх. № 5162/26 від 03.03.2026 року) про зменшення штрафних санкцій та уточненому клопотанні (вх. № 6422/26 від 17.03.2026 року).
Надаючи оцінку іншим доводам учасників судового процесу судом враховано, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (частина 5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 238 Господарського процесуального кодексу України у мотивувальній частині рішення зазначається, зокрема, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.
Частиною четвертою статті 11 Господарського процесуального кодексу України також унормовано, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 року Європейського суду з прав людини у справі "РуїсТоріха проти Іспанії"). Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією.
У рішенні Європейського суду з прав людини "Серявін та інші проти України" (SERYAVIN OTHERS v.) вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "РуїсТоріха проти Іспанії" (RuizTorija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. 
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 року у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статтею 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах від 13.03.2018 року, від 24.04.2019, від 05.03.2020 Верховного Суду у справах № 910/13407/17, № 915/370/16 та № 916/3545/15.
З огляду на вищевикладене, всі інші заяви, клопотання, доводи та міркування учасників судового процесу, які залишені судом без задоволення та не прийняті до уваги як необґрунтовані, безпідставні та такі, що не спростовують висновків суду щодо задоволення позовних вимог.
Відповідно до частин 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно з частинами 1, 3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Обов`язок із доказування слід розуміти, як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.
Доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (стаття 73 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, а саме про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість у сумі 1 734 024,42 грн., яка складається із:
3 % річних за прострочення оплати послуг з розподілу електричної енергії в сумі 401 851,11 грн.; 
3 % річних за прострочення оплати послуг із забезпечення перетікання реактивної енергії в сумі 26 391,71 грн.;
індекс інфляції за прострочення оплати послуг з розподілу електричної енергії в сумі 776 033,31 грн.; 
індекс інфляції за прострочення оплати послуг із забезпечення перетікання реактивної енергії в сумі 72 456,00 грн. за договором про надання послуг з розподілу електричної енергії № 12 від 01.01.2019 року 
та 3 % річних за прострочення оплати послуг з розподілу електричної енергії в сумі 168 969,67 грн.
3 % річних за прострочення оплати послуг із забезпечення перетікання реактивної енергії в сумі 6 718,16 грн.; 
індекс інфляції за прострочення оплати послуг з розподілу електричної енергії в сумі 272 605,14 грн.; 
індекс інфляції за прострочення оплати послуг із забезпечення перетікання реактивної енергії в сумі 8 999,32 грн. за договором про надання послуг з розподілу електричної енергії № 195 від 01.01.2019 року.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, судовий збір у даній справі покладається на відповідача. У зв`язку із чим з відповідача підлягає до стягнення сума у розмірі 20 808,30 грн.
Керуючись статтями 4, 12, 20, 73, 74, 76 - 79, 86, 129, 236 - 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -  

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

У клопотання відповідача (вх. № 5162/26 від 03.03.2026 року) про зменшення штрафних санкцій та уточненому клопотанні (вх. № 6422/26 від 17.03.2026 року) - відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства “Українські енергетичні машини” (61037, м. Харків, проспект Героїв Харкова, буд. 199, ЄДРПОУ 05762269) на користь Акціонерного товариства "Харківобленерго" (61037, Харківська обл., м. Харків, вул. Георгія Тарасенка, буд. 149, ЄДРПОУ 00131954) заборгованість у сумі 1 734 024,42 грн., яка складається із:
3 % річних за прострочення оплати послуг з розподілу електричної енергії в сумі 401 851,11 грн.;
3 % річних за прострочення оплати послуг із забезпечення перетікання реактивної енергії в сумі 26 391,71 грн.;
індекс інфляції за прострочення оплати послуг з розподілу електричної енергії в сумі 776 033,31 грн.;
індекс інфляції за прострочення оплати послуг із забезпечення перетікання реактивної енергії в сумі 72 456,00 грн. за договором про надання послуг з розподілу електричної енергії № 12 від 01.01.2019 року
та 3 % річних за прострочення оплати послуг з розподілу електричної енергії в сумі 168 969,67 грн.
3 % річних за прострочення оплати послуг із забезпечення перетікання реактивної енергії в сумі 6 718,16 грн.;
індекс інфляції за прострочення оплати послуг з розподілу електричної енергії в сумі 272 605,14 грн.;
індекс інфляції за прострочення оплати послуг із забезпечення перетікання реактивної енергії в сумі 8 999,32 грн. за договором про надання послуг з розподілу електричної енергії № 195 від 01.01.2019 року
та судовий збір у розмірі 20 808,30 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду, у межах апеляційного округу, протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення, відповідно до статей 256, 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням пункту 17.5 Перехідних положень Кодексу.

Реквізити сторін:
позивач: Акціонерне товариство "Харківобленерго" (61037, Харківська обл., м. Харків, вул. Георгія Тарасенка, буд. 149, ЄДРПОУ 00131954);
відповідач: Акціонерне товариство “Українські енергетичні машини” (61037, м. Харків, проспект Героїв Харкова, буд. 199, ЄДРПОУ 05762269). 
Повне рішення складено "13" квітня 2026 р. 

Суддя		О.О. Ємельянова