21.04.26
22-ц/812/860/26

Провадження №22-ц/812/860/26 

П О С Т А Н О В А 
Іменем України

21 квітня 2026 року       м. Миколаїв
Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
головуючого: Базовкіної Т.М.,
суддів:  Царюк Л.М. та Яворської Ж.М.,
розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу №488/3951/19 за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення, яке постановив Корабельний районний суд міста Миколаєва під головуванням судді Селіщевої Лариси Іванівни у приміщенні цього суду 23 жовтня 2025 року, дата складання повного судового рішення не зазначена, за позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за необлікований (донарахований) об`єм природного газу,

у с т а н о в и в :

У вересні 2019 року Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» (далі – АТ «ОГС «Миколаївгаз», Товариство) звернулося до суду із позовом до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за необлікований (донарахований) об`єм природного газу.
Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 є споживачем природного газу та користується послугами розподілу природного газу, які надаються позивачем. Договір розподілу природного газу з ним укладено шляхом приєднання відповідача до Типового договору, відповідно до пункту 4 Глави 3 Розділу VI Кодексу газорозподільних систем (затверджений Постановою НКРЕКП № 2494 від 30 вересня 2015 року), шляхом фактичного споживання газу та оплати рахунків. 11 січня 2019 року під час контрольного огляду лічильника газу GALLUS G4 «Actaris» №U04079646, встановленого за адресою: м. Миколаїв, вул. Березова, 46, було виявлено несанкціоноване втручання в його роботу (пошкодження пломб). За результатами огляду складено акт про порушення №00001057. 22 січня 2019 року проведено експертизу, якою підтверджено факт несанкціонованого втручання. 01 березня 2019 року постійно діюча комісія позивача розглянула зазначений акт та ухвалила рішення про його задоволення. На підставі вказаного рішення складено Акт-розрахунок необлікованого обсягу природного газу за період з 11 липня 2018 р. по 10 січня 2019 року включно на загальну суму 82941 грн 12 коп. Відповідно до пункту. 1 Глави 3 Розділу XI Кодексу ГРМ обсяг необлікованого газу визначено за граничними нормами споживання, з урахуванням усіх газових приладів, у межах 6-місячного періоду. Відповідач вартість необлікованих об`ємів природного газу не сплачує, договір про реструктуризацію існуючого боргу не укладає. 
Посилаючись на вищевикладене, позивач просить стягнути з відповідача вартість необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу у розмірі 82941 грн 12 коп. та 1921 грн судового збору.
У відзиві на позовну заяву відповідач посилався на порушення позивачем порядку складання актів та експертизи, а саме - акт №00001057 та акт №2774 складені 11 січня 2019 року у його відсутність, на момент складання даних актів він перебував за межами України. Жодного повідомлення чи виклику на перевірку або складання акту йому не надходило. Експертиза лічильника була проведена без його участі або його представника, що порушує вимоги глави 10 розділу X Кодексу газорозподільних систем (КГРС). Комісія, яка проводила експертизу, складалася лише з двох осіб, що суперечить пункту 3 глави 10 розділу X КГРС, який вимагає не менше трьох членів комісії. Протокол щодо направлення лічильника на експертизу містить підпис, який не належить йому. Також відповідач вважає, що позивач порушив строки періодичної повірки лічильника. Відповідно до договору лічильник встановлено 01 квітня 2010 року, міжповірочний інтервал для даного типу лічильника становить 5 років, однак після 2010 року повірка не проводилась. Відповідно до статті 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», а також Кодексу ГРС, відповідальність за своєчасне проведення повірки покладається на Оператора ГРМ – позивача. Внаслідок простроченої повірки розрахунки за актом про порушення є недійсними (глава 5 розділу IX КГРС). На думку відповідача, не встановлено факту його втручання у роботу ЗВТ. В експертному висновку відсутні пошкодження лічильника або механізму обліку. Будь-які припущення про «можливість доступу» не є достатніми доказами для стягнення значної суми коштів. Розрахунок об`єму газу не враховує факт наявності електроопалення у будинку з 2018 року, що суттєво знижує обсяги фактичного споживання газу. Загальна площа будинку також не врахована при обрахунку. Розрахунок обсягу газу є штучно завищеним. Крім того він не був повідомлений про засідання комісії, йому не вручався протокол засідання, що порушує принципи справедливого судочинства, гарантовані статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
В судовому засіданні 11 червня 2024 року відповідач позовні вимоги визнав частково, а 09 липня 2024 року на адресу суду подав додаткові пояснення, в яких зазначив, що з вимогами позову може погодитися тільки у разі виконання позивачем коректного розрахунку по необлікованому (донарахованому) об`єму природного газу.
Рішенням Корабельного районного суду міста Миколаєва від 23 жовтня 2025 року позовні вимоги задоволені.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «ОГС «Миколаївгаз» 82941 грн 12 коп. заборгованості за необлікований (донарахований) об`єм природного газу та 1921 грн судового збору. 
Рішення суду мотивовано тим, що факт несанкціонованого втручання у роботу засобу вимірювальної техніки (лічильника газу) GALLUS G4 «Actaris» № U04079646, встановленого за адресою: місто Миколаїв, вул. Березова, 46, є доведеним, підтверджений висновком експертизи від 22 січня 2019 року, а тому рішення постійно діючої комісії оператора ГРМ від 01 березня 2019 року про задоволення акту про порушення №00001057 та складання акту-розрахунку необлікованого обсягу природного газу за період з 11 липня 2018 року по 10 січня 2019 року на суму 82941 грн 12 коп. є правомірним, обґрунтованим та таким, що відповідає вимогам чинного законодавства. Доводи споживача не спростували встановлених фактів та не містили доказів, які б свідчили про неправомірність дій оператора газорозподільної системи.
У зв`язку з таким суд дійшов висновку, що виявлене порушення кваліфікується як несанкціонований відбір природного газу, а тому задовольнив позов у повному обсязі.
В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.
Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення є таким, що не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки суд не прийняв до уваги пояснення відповідача, що донарахування об`єму природного газу виконані всупереч вимогам Кодексу газорозподільних систем (КГРС). Так, акт-розрахунок виконаний за період з 11 липня 2018 року по 10 січня 2019 року, акт про порушення складено 11 січня 2019 року. Тобто розрахунок здійснено з дати виявлення порушення 6 місяців назад до 11 липня 2018 року. Згідно абзацу 1 пункту 1 розділу XI Кодексу ГРМ розрахунок об`єму необлікованого природного газу здійснюється за граничними об`ємами споживання природного газу населенням (додаток 19 цього Кодексу) з урахуванням усіх газових приладів і пристроїв споживача (фізичної особи) за період з дня останнього контрольного зняття показань лічильника (контрольного огляду вузла обліку або його перевірки) до дня виявлення порушення (але не більше ніж за 6 місяців). Дата останнього фактичного контрольного зняття показань (до дати порушення) була виконана 30 березня 2017 року, про що був складений акт перевірки та підписаний представником ПАТ «Миколаївгаз». Тобто згідно вимог Кодексу та фактичній даті дня останнього контрольного зняття показань лічильника, період нарахувань має бути виконаний з 30 березня 2017 року по 29 вересня 2017 року. У 2018 році жодного зняття контрольних показань представниками «Миколаївгаз» не здійснювалось. Крім того, відповідач вказує, що в період опалювального сезону донарахування необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу, спожитого для потреб опалювання житла, нараховується згідно з опалювальною площею житла, яка у нього за вирахуванням приміщення площею 4 кв. м без опалювальних приладів, приєднаних до газових приладів, тобто має складати 151,8 кв. м. Також, житлове приміщення обладнане трьома газовими приладами: плита газова; водонагрівач; котел. Отже, на думку відповідача, в неопалювальний сезон нарахування мають виконуватися на одну газову плиту та один водонагрівач, а в опалювальний сезон – ще і на котел. Згідно наданого позивачем акту розрахунку відповідачу були нараховані об`єми споживання газу в неопалювальний період для опалювання житла в розмірі 30% від граничного обсягу в опалювальний період. Опалювальний прилад в неопалюваний період не використовувався. Згідно Додатку 19 до Кодексу газорозподільних систем якщо споживач (фізична особа) використовував в неопалювальний період неопалювальні прилади, граничний обсяг споживання має становити 30% від граничного обсягу в опалювальний період. У разі відсутності у позивача задокументованого факту споживання газу для опалювання житла в неопалюваний період нарахування не має відбуватися. До того ж згідно Кодексу (розділ XI, глава 5, пункт 11, підпункт 3, абзац 1 при розрахунку необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу відповідно до підпункту 1 цього пункту має бути віднятий об`єм природного газу, фактично нарахований споживачу протягом періоду порушення. Також відповідач зазначає, що про дату судового засідання 23 жовтня 2025 року він не був повідомлений.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення через безпідставність її доводів, а рішення суду першої інстанції без змін, посилаючись на правильність висновків суду.
Справа з урахуванням ціни позову та положень частини 1 статті 369 ЦПК України розглянута апеляційним судом без повідомлення учасників справи.
Апеляційний суд не прийняв до розгляду заперечення ОСОБА_1 відзиву на апеляційну скаргу, нові докази, долучені до апеляційної скарги та до заперечень відзиву відповідачем у справі з наступних підстав.
З огляду на зміст положень норм глави 1 розділу V ЦПК України заявами по суті справи при перегляді судових рішень в апеляційному порядку є апеляційна скарга та відзив на апеляційну скаргу. Подання заперечень на відзив на апеляційну скаргу не передбачений. Отже у колегії суддів немає підстав для прийняття до розгляду та врахування поданого відповідачем заперечення відзиву на апеляційну скаргу.
Відповідно до частин 1, 3-5 статті 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.
Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.
Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.
У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів.
Долучивши до апеляційної скарги та до відзиву на апеляціцйну скаргу нові докази (копії свідоцтва про одруження, паспорту дружини, витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, акту розрахунку, актів перевірок від 30 березня 2017 року та від 10 вересня 2019 року, копію свідоцтва про право власності 28 травня 2010 року), ОСОБА_1 не обґрунтував, з яких причин не подав ці докази до суду першої інстанції разом із відзивом на позовну заяву, як це передбачено статтею 83 ЦПК України, а також не надав доказів поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції.
За такого в апеляційного суду відсутні підстави для прийняття та розгляду додатково долучених відповідачем доказів.
Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково із таких підстав. 
Вимоги до судового рішення викладені у статтях 263, 264 ЦПК України.
Відповідно до положень частин 1, 2, 3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно із вимогами частини 1 статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Рішення суду першої інстанції вказаним вимогам закону не відповідає.
Так, одним із доводів апеляційної скарги є те, що відповідач вважає, що не був повідомлений судом про розгляд справи.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Пунктом 3 частини 3 статті 376 ЦПК України передбачено, що порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення серед іншого, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.
ОСОБА_1 в обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається, серед іншого на те, що він не був повідомлений судом першої інстанції про судове засідання 23 жовтня 2025 року.
За правилами частин 6, 7 статті 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - разом з копіями відповідних документів, надсилається до електронного кабінету відповідного учасника справи, а в разі його відсутності - разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення або кур`єром за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи 
У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
Матеріали справи № 488/3951/19 підтверджують, що судові засідання призначалися неодноразово.
Так, згідно протоколу судового засідання від 26 червня 2025 року суд заслухав пояснення представника позивача та відповідача, дослідив письмові докази та оголосив перерву, дата наступного судового засідання при оголошенні перерви судом не визначалась (том 1, а.с. 210-211). Згідно довідки секретаря судового засідання Яни Волошиної (без дати її складання) судове засідання, призначене на 24 вересня 2025 року не відбулося через зайнятість судді в іншому судовому процесі (том1, а.с. 222). 
Згідно довідки секретаря судового засідання Яни Волошиної (без дати її складання) в судове засідання, призначене на 23 жовтня 2025 року сторони не з`явилися, у зв`язку із чим фіксування судового засідання не здійснювалося (том 1, а.с. 223). Суд ухвалив оскаржуване рішення за відсутності учасників справи.
Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (частина 1 статті 223 ЦПК України).
Згідно із пунктом 1 частини 2 статті 223 ЦПК України у разі неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав.
Пунктом 1 частини 3 статті 223 ЦПК України передбачено якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
Згідно частини 4 статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Отже необхідними умовами для розгляду справи, призначеною до розгляду судом за участі сторін, за відсутності відповідача є: належне його повідомлення про час та місце судового засідання, неповідомлення причини неявки в судове засідання або повідомлення причини неявки, яка судом визнана не поважною, повторна його неявка в судове засідання за умови. 
У справі, яка переглядається, відсутні відомості про повідомлення ОСОБА_1 про призначення судових засідань на 24 вересня 2025 року та 23 жовтня 2025 року. 
Створення рівних можливостей учасникам процесу у доступі до суду та до реалізації і захисту їх прав є частиною гарантій справедливого правосуддя, зокрема принципів рівності та змагальності сторін.
Порушення судом вимог процесуального закону щодо порядку постановлення рішення призвело до порушення прав відповідача на подання доказів, їх дослідження та доведення перед цим судом їх переконливості.
Оскільки відповідач обґрунтовує свою апеляційну скаргу, в тому числі тим, що суд першої інстанції розглянув справу за його відсутності, це є обов`язковою підставою для скасування рішення суду у справі, яка переглядається.
За такого апеляційний суд погоджується з аргументом апеляційної скарги про порушення судом приписів цивільно-процесуального закону щодо повідомлення учасників справи про судові засідання, що призвело до порушення прав відповідача на участь в судовому засідання, а тому рішення суду першої інстанції слід скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Щодо розгляду справи по суті.
На час звернення до суду із позовом АТ «ОГС «Миколаївгаз» було суб`єктом господарювання, що здійснює розподіл природного газу на відповідній території.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 та споживачем природного газу та послуг з його розподілу, які надавалися АТ «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз».
Позивачем за вказаною адресою на ім`я відповідача було відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 (том 1, а.с. 5).
11 січня 2019 року працівниками АТ «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» було складено акт № 00001057, з якого вбачається, що у приватному будинку АДРЕСА_1 виявлено порушення підпункту 3 пункту 1 глави 2 розділу ХІ Кодексу ГРС, а саме - наявність сумнівів в оригінальності (цілісності) пломби заводу виробника на лічильному механізмі ГС, який підписано представником споживача – дружиною ОСОБА_2 (том 1, а.с. 6)
В цей же день лічильник газу типу Actaris G4, заводський номер U04079646, 2009 року випуску, з показниками 15333, 82 куб. м було демонтовано для проведення експертизи, про що працівниками відповідача 11 січня 2019 року складено акт № 2671 демонтажу лічильника газу, який підписано ОСОБА_2 (том 1, а.с. 8).
Також 11 січня 2019 року складено протокол № Б4002.1-97-1505-01.19 щодо направлення ЗВТ та/або пломби на експертизу, яким запрошено ОСОБА_1 для проведення експертизи ЗВТ та/або пломби на 22 січня 2019 року на 11 год 00 хв за адресою: м. Миколаїв, вул. Погранична, 159, каб. 117 (том 1, а.с. 9).
Згідно з актом № 35 експертизи лічильника від 22 січня 2019 року, проведеної у складі начальника відділу лабораторних вимірювань метрологічної служби ОСОБА_3 , фахівця з економічної безпеки ПАТ «Миколаївгаз» ОСОБА_4 (підпис відсутній в акті), начальника калібрування лабораторії ДП «Миколаївстандартметрологія» ОСОБА_5 , у присутності представника споживача ОСОБА_1 – ОСОБА_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за результатами зовнішнього огляду лічильника газу Галлус-4 Актаріс, 2009 року випуску, заводський № НОМЕР_2 , з показниками 15 333, 82 куб. м, який знятий відповідно до акту від 11 січня 2019 року № 2671, виявлено порушення конструкції лічильника газу. Відбиток тавра на встановленій пломбі не відповідає відбиткам затвердженого зразка. Механічні пошкодження та інше на лічильнику відсутні. Втрати тиску Qmіn – 91 Па, Qmax – 2645 Па. Герметичність – герметичний. Похибка лічильника за об`ємної витрати Qmіn – 27, 20 %, 02 Qmax – 0, 08 %, Qmax – 0, 40%. Покази лічильника газу після повірки – 15334, 22 куб. м (том 1, а.с. 10).
Після експертизи лічильник отримала ОСОБА_2 , про що свідчить розписка останньої. Висновок комісії – мався доступ до відлікового механізму та за результатами повірки – непридатний до подальшого використання.
Відповідно до довідки ДП «Миколаївстандартметрологія» від 24 січня 2019 року № 310/17 про непридатність законодавчо регульованого ЗВТ за результатами повірки встановлено, що ЗВТ (GALLUS G-4, заводський № U04079646, виробник «Actaris») не відповідає вимогам ДСТУ EN 1359:2012 «Лічильники газу мембранні. Загальні технічні умови» (том 1, а.с. 11).
Засідання комісії з розгляду актів про порушення, яке мало відбутися 01 лютого 2019 року та на яке був запрошений позивач згідно з актом про порушення, було перенесене на 01 березня 2019 року, про що повідомлено позивача листом від 08 лютого 2019 року № 54003.1-СЛ-5427-0219 (том 1, а.с. 13).
01 березня 2019 року на засіданні постійно діючої робочої комісії по розгляду актів про порушення фізичними особами – споживачами природного газу, на яке ОСОБА_1 не з`явився, розглянуто акт про порушення від 11 січня 2019 року № 1057, складений відносно нього, та задоволено. Здійснено нарахування необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу в розмірі 7151, 98 куб. м, що еквівалентно 82941, 12 грн. (том 1, а.с. 12).
Звернувшись до суду із позовом у справі, яка переглядається, АТ «ОГС «Миколаївгаз» просить стягнути з ОСОБА_1 вартість необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу в розмірі 7151,98 куб. м, що становить 82941,12 грн., оскільки добровільно вартість необлікованого об`єму газу, нарахованого у зв`язку із виявленим порушенням відповідач не сплатив, договір про реструктуризацію не уклав.
За приписами частини першої статті 526 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України) зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною першою статті 714 ЦК України передбачено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.
Згідно з пунктом 3 частини другої статті 13 Закону України «Про ринок природного газу» споживач зобов`язаний не допускати несанкціонованого відбору природного газу.
Суб`єкти ринку природного газу, які порушили законодавство, що регулює функціонування ринку природного газу, несуть відповідальність згідно із законом (частина перша статті 59 Закону України «Про ринок природного газу»).
За приписами пункту 4 глави 1 розділу І Кодексу ГРС (тут і далі в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) несанкціонований відбір природного газу – відбір (споживання) природного газу з газорозподільної системи з порушенням вимог чинного законодавства, зокрема цього Кодексу.
Несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ/лічильника газу – втручання в роботу або конструкцію чи складові комерційного вузла обліку (зокрема лічильника газу), у тому числі шляхом їх підробки, пошкодження чи пошкодження на них пломб, впливу дії спрямованого постійного магнітного поля або зміни конфігурації даних обчислювача/коректора об`єму газу (первинного програмування чи протоколу параметризації), внаслідок чого витрата (споживання) природного газу комерційним вузлом обліку не обліковується (обліковується частково чи з порушенням законодавства), та інші дії, що призводять до викривлення даних обліку природного газу.
Положення пункту 1 глави 2 розділу ХІ Кодексу ГРС визначають види порушень споживача та несанкціонованого споживача, які кваліфікуються як несанкціонований відбір природного газу з ГРМ (крадіжка газу) та внаслідок яких щодо них здійснюється нарахування необлікованих об`ємів (обсягів) природного газу, до яких, зокрема, належить несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ (комерційного ВОГ, зокрема лічильника газу).
Проведення експертизи лічильників газу, установлених у споживачів і призначених для обліку природного газу в побуті, врегульовано Положенням, затвердженим наказом Міністерства палива та енергетики України від 27 грудня 2005 року № 619, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 20 січня 2006 року за № 53/11927 (далі – Положення № 619).
Згідно з пунктом 3.3.1 Положення № 619 експертизу лічильника газу проводить комісія, яка призначається наказом по газопостачальній (газотранспортній) організації. До складу комісії повинні входити представники газопостачальної (газотранспортної) організації та територіального органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади у сфері метрології.
Споживач має право бути присутнім під час проведення експертизи лічильника газу. При неможливості бути присутнім під час проведення експертизи споживач має право дати письмову згоду на проведення експертизи без його присутності або у присутності уповноваженої ним іншої особи. У разі відсутності споживача або вповноваженої ним особи при проведенні експертизи (у визначених в акті про демонтаж лічильника газу місці, даті та часі) така експертиза проводиться без присутності споживача або вповноваженої ним особи (пункт 3.3.2 Положення № 619).

Відповідно до підпункту 3.3.3.3 Положення № 619 після виконання робіт, зазначених у підпунктах 3.3.3.1 та 3.3.3.2 цього Положення, проводиться його позачергова повірка згідно з ДСТУ 2708-99 «Метрологія. Повірка засобів вимірювальної техніки. Організація та порядок проведення».
Також згідно з підпунктом 4 пункту 1 глави 9 розділу Х Кодексу ГРС суміжні суб`єкти ринку природного газу, зокрема Оператор ГРМ та споживач, під час введення в експлуатацію або протягом експлуатації комерційного ВОГ та його складових, у тому числі в разі позаштатної ситуації чи виникнення спірних питань щодо результатів вимірювань об`єму природного газу, мають право здійснювати з дотриманням вимог цього Кодексу перевірку комерційного ВОГ та його складових щодо відсутності несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ та/або несанкціонованого газопроводу.
Пунктом 1 глави 10 розділу Х Кодексу ГРС передбачено, що якщо під час перевірки (обстеження) комерційного ВОГ або при контрольному огляді вузла обліку за домовленістю сторін або ініціативою Оператора ГРМ чи споживача (суміжного суб`єкта ринку природного газу) буде ініційована експертиза щодо перевірки пошкодження пломб/ЗВТ чи несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ, вони мають діяти з урахуванням положень цієї глави.
За приписами пункту 4 глави 10 розділу Х Кодексу ГРС споживач (суміжний суб`єкт ринку природного газу) зобов`язаний бути присутнім під час проведення експертизи.
За неможливості бути присутнім під час проведення експертизи споживач (суміжний суб`єкт ринку природного газу) може дати письмову згоду у довільній формі на проведення експертизи без його присутності або у присутності уповноваженої ним іншої особи.
У разі неприбуття споживача (суміжного суб`єкта ринку природного газу) та/або уповноваженої ним особи на експертизу проведення експертизи ЗВТ та/або пломби проводиться без його участі.
Відповідно до пункту 1 глави 3 розділу ХІ Кодексу ГРС у разі виявлення Оператором ГРМ несанкціонованого газопроводу або несанкціонованого втручання в роботу лічильника газу розрахунок об`єму необлікованого природного газу здійснюється за граничними об`ємами споживання природного газу населенням (додаток 15 цього Кодексу) з урахуванням усіх газових приладів і пристроїв споживача (фізичної особи) за період з дня останнього контрольного зняття показань лічильника (контрольного огляду вузла обліку або його перевірки) до дня виявлення порушення (але не більше ніж за 6 місяців) та з урахуванням строку на його усунення.
Згідно з вимогами статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (частина 4 статті 82 ЦПК України).
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частина перша статті 89 ЦПК України).
Рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 24 квітня 2023 року у справі справа № 489/3196/19, яке залишено без змін постановою Миколаївського апеляційного суду від 06 вересня 2023 року та постановою Верховного Суду від 03 квітня 2024 року, відмовлено у позові ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» про визнання незаконним та скасування рішення комісії АТ «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» з розгляду актів про порушення щодо нарахування вартості необлікованого об`єму природного газу від 01 березня 2019 року, яким нараховано йому необлікований об`єм природного газу у розмірі 82941,12 грн.
У справі № 489/3196/19 суди дійшли висновку про правомірність оспорюваного ОСОБА_1 рішення комісії з розгляду актів про порушення, дій працівників АТ «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» під час здійснення перевірки лічильника газу, проведення його експертизи з метою перевірки факту несанкціонованого споживання газу, а також правильність нарахування вартості необлікованого об`єму та вартості природного газу. Тому такі обставини в силу частини 4 статті 82 ЦПК України не підлягають доказуванню у справі, яка переглядається.
За такого позивач довів належними та допустимими доказами факт несанкціонованого втручання в роботу газового лічильника, який був встановлений у домоволодінні ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , тоді як відповідачем не доведено протиправність оспорюваного рішення комісії з розгляду актів про порушення, не надано беззаперечних доказів на підтвердження неправомірності дій працівників АТ «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» під час здійснення перевірки лічильника газу, проведення його експертизи з метою перевірки факту несанкціонованого споживання газу, а також нарахування вартості необлікованого об`єму та вартості природного газу.
Наведене є підставою для стягнення з ОСОБА_1 вартості необлікованого обсягу газу, що є підставою для задоволення позову.
Доводи апеляційної скарги про незаконність нарахування обсягу необлікованого об`єму природного газу є неприйнятним, оскільки законність рішення комісії від 01 березня 2019 року було предметом судового розгляду у справі № 489/3196/19, в якій суди дійшли висновку про його правомірність.
Також додатково апеляційний суд зазначає наступне.
Щодо зазначення в апеляційній скарзі про неправильність проведеного позивачем розрахунку об`єму необлікованого природного газу за несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ за адресою: АДРЕСА_1 , було проведено за період з 11 липня 2018 року по 10 січня 2019 року, тобто за шість місяців, що передували виявленню порушення (складання акту), що відповідає вимогам пунктом 1 глави 3 розділу XI Кодексу ГРМ, оскільки з дня останнього контрольного зняття показань лічильника (контрольного огляду вузла обліку або його перевірки) пройшло більше ніж шість місяців. Тому наполягання відповідача на тому, що розрахунок має бути здійснений з 30 березня 2017 року (день останнього контрольного зняття показників приладу обліку) по 29 вересня 2017 року ґрунтується на помилковому тлумаченні положень Кодексу ГРМ і не заслуговує на увагу. 
Щодо твердження ОСОБА_1 про те, що при розрахунку позивач мав виходити з того, що опалювальна площа будинку становить 151,8 кв.м не підтверджена наявними у справі доказами.
Також розрахунок здійснено з урахуванням того, що граничний обсяг споживання має становити 30 відсотків від граничного обсягу в опалювальний період (11 стовпчик Розрахунку), а також віднятий об`єм природного газу, фактично сплачений позивачем (16 стовпчик Розрахунку). 
Отже, доказів на підтвердження порушення працівниками товариства порядку складення акту про порушення, а також, порушення комісією порядку розгляду акту про порушення чи неправомірності складання акту-розрахунку чи розрахунку заборгованості у матеріалах справи відсутні і споживачем до суду не подані.
Отже апеляційну скаргу належить задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції, яке ухвалено з порушенням вимог процесуального закону слід скасувати в силу положень пункту 4 частини 1 статті 376 ЦПК України та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.
Відповідно до частин 1, 13 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки рішення суду першої інстанції хоча і скасовується, але ухвалюється нове, яким позовні вимоги задоволені, наявні передбачені статтею 141 ЦПК України підстави для розподілу судових витрат, які у зв`язку із задоволенням позову покладаються на відповідача. 
Тому з ОСОБА_1 на користь позивача необхідно стягнути 1921 грн. судового збору грн., сплаченого останнім за подання позовної заяви.
Керуючись статтями 367-369, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  задовольнити частково.
Рішення Корабельного районного суду міста Миколаєва від 23 жовтня 2025 року скасувати, ухвалити нове судове рішення.
Позов Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за необлікований (донарахований) об`єм природного газу задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , який народився року, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз», ЄДРПОУ 05410263, місто Миколаїв, вул. Погранична, 159, 82941 грн. 12 коп. вартості необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу та 1921 грн. судового збору. 
Постанова набирає законної сили з дня ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених статтею 389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Головуючий Т.М. Базовкіна

Судді: Л.М. Царюк

Ж.М. Яворська

________________________________________
Повна постанова складена 21 квітня 2026 року