ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
79014, місто Львів, вулиця Личаківська, 128
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.02.2026 Справа № 914/3809/25 

Господарський суд Львівської області у складі судді Зоряни Горецької, розглянув в порядку спрощеному провадженні без виклику сторін справу
за позовом Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго»,
до відповідача Ловчикової Алли Іванівни,
про стягнення вартості необлікованої електричної енергії,

ВСТАНОВИВ:
На розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго» до Ловчикової Алли Іванівни про стягнення вартості необлікованої електричної енергії.
Позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного провадження без виклику представників сторін.
Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги те, що сторони належним чином повідомлені про розгляд справи судом і від них не надходило жодних заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження чи клопотань про її розгляд у судовому засіданні з повідомленням сторін, дослідивши наявні у справі докази та викладені в позовній заяві пояснення, суд дійшов висновку про необхідність прийняття рішення у справі.

АРГУМЕНТИ СТОРІН
Позиція позивача
Позивач обгрунтовує позовні вимоги тим, що відповідач завдав збитків на суму 77 542,82 грн, шляхом використання необлікованої електричної енергії. Позивачем заявлено до стягнення основну заборгованість, витрати на проведення експертизи, витрати на правничу допомогу та судовий збір. В ході розгляду справи, відповідачем оплачено основну суму заборгованості, правничу допомогу та судовий збір. Неоплаченими залишились витрати на проведення експертизи.

Позиція відповідача 
Відповідач правом на подання відзиву не скористався, позовних вимог не спростував, хоча належним чином повідомлений про відкриття провадження у справі.

ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ З МАТЕРІАЛІВ СПРАВИ
11.12.2012 між ПрАТ «Львівобленерго» та ФОП Ловчиковою А.І. укладено договір про постачання електричної енергії №50008 від 11.12.2012 (Договір постачання).
07 серпня 2024 року при перевірці на об`єкті ФОП Ловчикової Л.І. за адресою: м. Львів, вул. Володимира Великого, 34 (ЕІС 62Z0238119082957) представниками ПрАТ «Львівобленерго» було виявлене порушення Правил роздрібного ринку електричної енергії (далі - ПРРЕЕ), про що на місці складено акт про порушення №037501 від 07.08.2024. Актом зафіксоване порушення: пошкодження пломб з відбитками тавр оператора системи (п.8.4.2, п.2.3.4, п.8.2.4, п.8.2.5, п.5.5.5 ПРРЕЕ).
Акт складений за участю представника споживача - Тимофій Х.В., яка підписала акт та Додаток до акту «Схема підключення електроустановки споживача» без зауважень.
Акт про порушення №037501 від 07.08.2024 споживачу вручено наручно та повідомлено про виклик його чи представника на засідання комісії оператора системи з розгляду складеного акта про порушення ПРРЕЕ на 20.09.2024р. о 10.00год. за адресою : м. Львів, вул. Героїв УПА, 23.
20 серпня 2024 року відбулося засідання комісії Львівських МЕМ ПрАТ «Львівобленерго» з розгляду акта про порушення №037501 від 07.08.2024, де комісія вирішила перенести засідання до часу отримання результатів експертного дослідження ЛНДІСЕ МЮУ (м. Львів, вул. Липинського,54).
Листом №203-07-6377 від 18.12.2024 відповідача повідомлено про виклик його чи його представника на засідання комісії Львівських МЕМ ПрАТ «Львівобленерго» з розгляду акта про порушення №037501 від 07.08.2024 на 17.01.2025 о 10:00 год. за адресою: м. Львів, вул. Героїв УПА, 23.
17 січня 2025 року відбулося засідання комісії Львівських МЕМ ПрАТ «Львівобленерго» з розгляду актів про порушення. За результатами розгляду акту про порушення №037501 від 07.08.2024, комісією прийнято протокольне рішення №037501-6, відповідно до якого визначено обсяг та вартість необлікованої електроенергії та суму завданих збитків, внаслідок порушення ПРРЕЕ та проведено нарахування за період з дати проведення останнього контрольного огляду засобів обліку (17.06.2024) по дату складання акту про порушення (07.08.2024), виходячи з дозволеної потужності (Рдоз = 45кВт), режиму роботи електрообладнання згідно договору на суму - 77 542,82 грн. На засіданні комісії споживач явку не забезпечив.
22.01.2025 відповідачу після засідання комісії Львівських МЕМ ПрАТ «Львівобленерго» з розгляду актів про порушення, було надіслано листом №203-07-366 від 21.01.2025, копію протоколу №037501-6 від 17.01.2025 та рахунок до сплати за необліковану електричну енергію та завдані збитки № 908930 від 17.01.2025 на суму 77 542,82 грн, який повинен був бути оплаченим до 16.02.2025.
Протоколом №037501-ЛОЕ від 12.02.2025 засідання комісії ПрАТ «Львівобленерго» з розгляду актів про порушення, рішення комісії Львівських МЕМ згідно протоколу №037501-б від 17.01.2025 залишено без змін.
Відповідно до платіжної інструкції від 17.02.2026 №7595128 відповідачем оплачено вартість необлікованої електроенергії в розмірі 77 542,85 грн.
Відповідно до платіжної інструкції від 17.02.2026 №7596451 відповідачем проведено оплату судових витрат в розмірі 13 028,00 грн.
До матеріалів справи долучено висновок експерта №3479-Е від 12.12.2024. Оплата за проведено експертизу проведена 18.12.2024 на загальну суму 4 543,68 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 18.12.2024.

ОЦІНКА СУДУ
Відповідно до положень ст.ст. 509, 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання договору чи зміни умов його виконання не допускається.
Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
Споживач по договору споживача про надання послуги з розподілу електричної енергії ФОП Ловчикова А.І. повинна належно виконати взяті на себе зобов`язання по зазначеному договору-сплатити вартість поставленої та спожитої ним електричної енергії.
Пунктом 72 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 14.01.2020 в справі № 910/17955/17 роз`яснено, що “нарахування за недораховану електроенергією є платою за поставлену електричну енергію''1. Отже, стягнення за актом про порушення є вартістю електричної енергії, яка була фактично спожита, але не врахована засобами обліку.
Таким чином, оскільки електроенергія споживачу фактично була поставлена, споживач її спожив, проте внаслідок порушення вимог ПРРЕЕ мав місце недооблік електричної енергії.
Нарахування за фактично спожиту, але не враховану засобами обліку електричну енергію, здійснене на підставі договору та у відповідності з ПРРЕЕ.
Оскільки нарахування за недораховану (не обліковану) електроенергію є платою за поставлену електроенергію, то не сплата вартості поставленої електроенергії, є порушенням зобов`язання - заборгованість за поставлену електроенергію, яка підлягає стягненню в судовому порядку.
Сума заборгованості за необліковану електричну енергію становить 77 542,82 грн.
Згідно із відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ФОП Ловчикова Алла Іванівна, станом на дату звернення із позовною заявою до суду втратила статус суб`єкта підприємницької діяльності та державна реєстрація є припиненою (дата та номер запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця, підстава внесення – дата запису: 12.10.2024, номер запису: 200415006005028450, підстава для внесення запису про державну реєстрацію припинення юридичної особи: ДР припинення ФОП за її рішенням).
На момент виникнення спірних правовідносин, а саме: 07.08.2024, відповідач здійснювала підприємницьку діяльність як ФОП та споживала електричну енергію згідного договору за адресою: м. Львів, вул. В. Великого, 34 (піцерія).
Велика Палата Верховного Суду неодноразово висловлювала позицію щодо юрисдикції спору за позовом суб`єкта господарювання до фізичної особи, яка на дату подання позову втратила статус суб`єкта підприємницької діяльності, що виник при виконанні умов укладеного між ними господарського договору (постанови від 5 червня 2018 року у справі N 338/180/17 (провадження N 14-144цс18), від 13 лютого 2019 року у справі N 910/8729/18 (провадження N 12-294гс18), від 5 червня 2019 року у справі N 904/1083/18 (провадження N 12-249гс18).
У ч. 3 ст. 3 ГПК України визначено, що провадження в господарських справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відтак норми процесуальних законів наведено тут і далі у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року N 2147-УІІІ "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", який набрав чинності 15 грудня 2017 року.
Статтею 20 ГПК України визначено предметну та суб`єктну юрисдикцію господарських судів, тобто сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції. Так, за частиною першою цієї статті господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) ФОП.
Разом з тим ст. 45 ГПК України встановлено, що сторонами в судовому процесі – позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені в статті 4 цього Кодексу, тобто і фізичні особи, які не є підприємцями, а винятки, коли спори, стороною яких є фізична особа, що не є підприємцем, не підлягають розгляду у господарських судах, чітко визначені положеннями статті 20 цього Кодексу (як приклад, пункти 5, 10, 14 цієї статті).
Відтак господарські суди мають юрисдикцію щодо розгляду за п. 1 ч. 1 ст.20 ГПК України спорів, у яких стороною є фізична особа, яка на дату подання позову втратила статус суб`єкта підприємницької діяльності, якщо ці спори пов`язані, зокрема, з підприємницькою діяльністю, що раніше здійснювалася зазначеною фізичною особою, зареєстрованою підприємцем.
Згідно із ч.1 ст.128 ГК України (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу. Зазначена норма кореспондується зі статтею 50 Цивільного кодексу України.
За ч.1 ст.173 ГК України (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, у силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або відмовитися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку, є господарським зобов`язанням.
Майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями. Господарські
договори укладаються за правилами, встановленими ЦК України, з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів (стаття 179 ГК України).
Таким чином, однією з ознак господарського договору, що дозволяє відокремити його від інших видів договорів (у тому числі цивільних), є особливий суб`єктний склад. Зокрема, договір, у якому сторонами є суб`єкти господарювання (наприклад, юридична особа та громадянин, зареєстрований на час його укладення як підприємець), є господарським, відтак і зобов`язання, що з нього виникають, є господарськими.
Зобов`язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов`язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов`язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю (стаття 609 ЦК України).
Проте до підприємницької діяльності фізичних осіб згідно зі статтею 51 ЦК України застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.
Ч.3 ст.46 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" (у редакції, чинній на час припинення ФОП Ловчикової А.І.) передбачено, що фізична особа позбавляється статусу підприємця з дати внесення до ЄДР запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності ФОП.
Відповідно до ст. 52 ЦК України ФОП відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.
За змістом статей 51, 52, 598-609 ЦК України, статей 202-208 ГК України, статті 46 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" однією з особливостей підстав припинення зобов`язань для ФОП є те, що у випадку припинення суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи (виключення з реєстру суб`єктів підприємницької діяльності) її зобов`язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати. 
ФОП відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.
Таким чином, виходячи із суб`єктного складу та змісту правовідносин сторін як таких, що виникли з господарського договору, зобов`язання за яким у відповідача із втратою його статусу як ФОП не припинились, а тому вирішення даного спору належність до господарської юрисдикції.
Судом вище встановлено, що відповідачем погашено основну суму заборгованості в розмірі 77 542,82 грн.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.
Господарський суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.
Закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК України можливе у разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи.
Відсутність предмета спору означає відсутність спірного матеріального правовідношення між сторонами.
Відтак, предмет спору у розмірі 77 542,82 грн припинив існування в процесі розгляду справи, а тому провадження у справі в частині стягнення з відповідача на користь позивача основної заборгованості у розмірі підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю предмета спору.
Пунктом 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до пункту 1 ст.126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків, тощо) (пункт 8 ст.129 ГПК України).
Адвокатським об`єднанням «Юріс Консультує» та Приватним акціонерним товариством «Львівобленерго» укладено Договір про надання правничої допомоги в Господарському суді Львівської області, у першій інстанції, позовне провадження, стягнення заборгованості з ФОП Ловчикової А.І.
На виконання Договору про надання правничої допомоги виданий рахунок на оплату 10 000,00 грн, який ПрАТ «Львівобленерго» належним чином оплатило.
Отже, попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які понесло ПрАТ «Львівобленерго» у зв`язку з розглядом справи становить 17 571,68 грн, що включає: суму судового збору - 3 028,00 грн, витрати на професійну правничу допомогу - 10 000,00 грн та витрати по проведенню експертизи в ЛНДІСЕ МЮУ в сумі - 4 543,68грн.
Судом встановлено, що відповідачем оплачено витрати на правничу допомогу в розмірі 13 028,00 грн. Вказані витрати стягненню не підлягають. 
Неоплаченими залишились витрати на проведення експертизи.
Відшкодування витрат за проведення експертизи не обмежується випадком її призначення та проведення після відкриття провадження у справі. Тож сторона, на користь якої ухвалено рішення, має право на відшкодування витрат за експертизу, проведену до подання позову, якщо такі витрати пов`язані з розглядом справи, зокрема якщо суд урахував відповідний висновок експерта як доказ.
Суд приходить до обгрунтованого висновку про стягнення з відповідача вартості проведеної експертизи, як такої, що була необхідна та підтверджує викладені в позовній заяві фактичні обставини.
Керуючись статтями 2, 13, 74, 76, 77, 78, 86, 129, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:
1. Закрити провадження по справі в частині стягнення основної заборгованості в розмірі 77 542,82 грн.
2. Стягнути з Ловчикової Алли Іванівни ( АДРЕСА_1 РНОКПП: НОМЕР_1 ,) на користь Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго» (79026, м. Львів, вул. Козельницька, 3, ЄДРПОУ: 00131587) - 4 543,68грн відшкодування витрат на експертизу.
Наказ видати після набрання рішенням законної сили.
Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду у порядку та строки, передбачені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Суддя Горецька З.В.