Справа № 337/793/26
Номер провадження 2-о/337/66/2026

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 березня 2025 року	м. Запоріжжя	

Хортицький районний суд міста Запоріжжя у складі:
головуючої судді Калугіної Г.Б.,
за участі секретаря Огурцової О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

09.02.2026 до суду через систему «Електронний суд» надійшла заява ОСОБА_1 , в якій заявник просить встановити факт належності правовстановлюючого документа, а саме трудової книжки НОМЕР_1 від 15.08.1983 року на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позовну заяву заявниця мотивує тим, що 07.01.2026 року ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України через електронний кабінет на Порталі електронних послуг із заявою про призначення пенсії за віком. Однак їй було відмовлено, про що направлено рішення від 15.01.2026 року, у зв`язку з виявленими розбіжностями у зазначенні дати її народження в трудовій книжці та свідоцтві про одруження з ОСОБА_3 порівняно з паспортними даними. У зв`язку з цим до страхового стажу заявниці не було зараховано період трудової діяльності відповідно до записів трудової книжки від 15.08.1983 НОМЕР_2 , оскільки запис про зміну прізвища містить неповну інформацію, а саме відсутня дата видачі свідоцтва НОМЕР_3 . У трудовій книжці на початку дата народження заявниці зазначена як « ІНФОРМАЦІЯ_2 », тоді як її фактична дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується повторним свідоцтвом про народження, виданим 31.12.1996 року за № НОМЕР_4 , актовий запис № 10 від 25.01.1966 року. З 15.08.1983 року по 27.01.2005 року ОСОБА_1 працювала в Токмацькому районному суді Запорізької області, де їй було видано трудову книжку. Під час її оформлення дата народження була помилково зазначена як « ІНФОРМАЦІЯ_2 », аналогічно до запису у свідоцтві про одруження. Відповідно до пункту 6 частини першої статті 315 ЦПК України суди розглядають справи щодо встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі у разі невідповідності персональних даних, зазначених у документах. Згідно з частиною другою статті 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть встановлюватися й інші факти, від яких залежить виникнення чи зміна прав особи. Факт належності заявниці трудової книжки, виданої на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , підтверджується копіями паспорта та свідоцтва про народження, де зазначено правильну дату народження — ІНФОРМАЦІЯ_3 . Також зазначений факт підтверджується записами на зворотному боці обкладинки трудової книжки, де містяться відомості про зміну прізвища відповідно до свідоцтва та зазначено правильну дату народження — ІНФОРМАЦІЯ_3 (з актовим записом № 10 від 25.01.1966 року), що засвідчено підписами посадових осіб суду та печаткою. Крім того, у трудовій книжці на другому титульному аркуші (сторінка 41) українською мовою зазначена правильна дата народження заявниці — ІНФОРМАЦІЯ_3 . За період трудової діяльності заявниця змінювала прізвище у зв`язку зі шлюбом на « ОСОБА_4 » та « ОСОБА_5 ». Після розірвання шлюбу із ОСОБА_6 на підставі заочного рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 15.12.2016 року вона повернулася до дівочого прізвища ОСОБА_7 . Помилка у зазначенні дати народження виникла через те, що у первинному свідоцтві про народження, а відповідно і в свідоцтві про одруження, помилково була вказана дата видачі свідоцтва — ІНФОРМАЦІЯ_2 . У зв`язку з цим 31.12.1996 року відділом реєстрації актів цивільного стану Василівської райдержадміністрації заявниці було видано повторне свідоцтво про народження. Після цього вона повідомила керівництво суду, на підставі чого головою суду внесено відповідний запис до трудової книжки із зазначенням правильних даних. Водночас попередній неправильний запис не було перекреслено. Зміни до свідоцтва про шлюб з ОСОБА_3 внесені не були, оскільки на той момент шлюб уже було розірвано. Встановлення факту належності трудової книжки заявниці є необхідним для призначення їй пенсії за віком. На підставі викладеного заявниця просить суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме — що трудова книжка НОМЕР_1 від 15.08.1983 року, оформлена на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , належить їй — ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_5 .
Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 16.02.2026 відкрито провадження про справі з викликом сторін.
27.02.2026 від представника відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області – Литвинець Ю.С. до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача заперечує проти задоволення заявлених вимог у повному обсязі, виходячи з наступного. 07.01.2026 року заявниця звернулася до органів Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». За результатами розгляду поданих документів було прийнято рішення від 15.01.2025 № 084850005248 про відмову у призначенні пенсії. Відповідно до частини першої статті 24 зазначеного Закону, страховий стаж визначається як період, протягом якого особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який сплачено страхові внески. Обчислення страхового стажу здійснюється за даними персоніфікованого обліку, а за попередні періоди — на підставі документів, передбачених законодавством. Згідно з Порядком №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. У випадку відсутності необхідних записів або наявності неточностей стаж може підтверджуватися іншими документами. Водночас заявницею такі додаткові документи до органів Пенсійного фонду не подавалися. Відповідно до вимог Інструкції №58, відомості про працівника, зокрема дата народження, вносяться до трудової книжки на підставі офіційних документів та повинні бути належним чином засвідчені. У разі виявлення помилок їх виправлення має здійснюватися у визначеному порядку. Під час опрацювання поданих документів заінтересованою особою встановлено, що у трудовій книжці НОМЕР_1 від 15.08.1983 року зазначена дата народження, яка не відповідає даним свідоцтва про народження заявниці. З огляду на наявність таких розбіжностей та відсутність належного документального підтвердження, відповідні записи не можуть бути враховані при визначенні страхового стажу, оскільки вони оформлені з порушенням вимог законодавства. Таким чином, заінтересована особа вважає, що її дії є правомірними, здійсненими в межах наданих повноважень та у спосіб, визначений законодавством України, а підстави для задоволення заяви відсутні. З урахуванням викладеного Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області просить суд відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 в повному обсязі.
02.03.2026 від позивачки ОСОБА_1 до суду надійшла відповідь на відзив, у якому зазначила наступне. Відзив подано 26.02.2026 року з порушенням строку, визначеного ухвалою суду від 16.02.2026 року у цій справі, якою встановлено п`ятиденний строк для його подання з моменту отримання ухвали. Крім того, представником ГУ ПФУ безпідставно змінено процесуальний статус учасників справи, оскільки заявницю помилково визначено як позивача, а ГУ ПФУ — як відповідача, попри те, що справа розглядається в порядку окремого провадження. Також у відзиві допущено помилку у написанні прізвища заявниці. Заявниця звертає увагу, що у відзиві представник заінтересованої особи посилається на положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зокрема щодо того, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. При цьому у самому ж відзиві підтверджується, що під час звернення 07.01.2026 року до органів Пенсійного фонду заявницею була надана трудова книжка серії НОМЕР_1 від 15.08.1983 року, яка відповідає вимогам законодавства. Водночас твердження про недостовірність відомостей у трудовій книжці, зокрема щодо дати народження, заявниця вважає безпідставними. Так, відповідно до рішення про відмову у призначенні пенсії від 15.01.2026 року № 084850005248, ГУ ПФУ фактично врахувало значну частину її трудового стажу — 27 років 8 місяців 1 день — саме на підставі цієї трудової книжки. Окрім того, за даними електронної системи Пенсійного фонду, її загальний страховий стаж становить 37 років 7 місяців 25 днів, що відповідає дійсності. Заявниця наголошує, що трудова книжка містить повні та достовірні відомості про її трудову діяльність, у зв`язку з чим відсутня необхідність у поданні додаткових підтверджуючих документів. Разом з тим, наявність у трудовій книжці двох дат народження має об`єктивне та документально підтверджене пояснення. Під час її оформлення 15.08.1983 року дата народження була зазначена як ІНФОРМАЦІЯ_2 на підставі документів, що існували на той момент, та належним чином засвідчена. Аналогічні відомості були внесені і до свідоцтва про укладення шлюбу від 08.06.1985 року, оформленого на підставі тодішніх паспортних даних, а відповідні записи також були внесені до трудової книжки. У подальшому, 31.12.1996 року, під час оформлення документів було встановлено розбіжність між актовим записом про народження та наявним свідоцтвом, а саме — помилкове зазначення дати народження як дати видачі свідоцтва. У зв`язку з цим заявниці було видано повторне свідоцтво про народження із правильною датою — 25 грудня 1965 року, на підставі якого вона отримала новий паспорт. Після цього керівником установи було внесено відповідні зміни до трудової книжки із зазначенням правильних даних та реквізитів актового запису, що підтверджено підписом та печаткою. Заявниця підкреслює, що з цього часу її єдиною правильною датою народження є ІНФОРМАЦІЯ_3 , а всі записи про трудову діяльність у трудовій книжці стосуються саме її. Також зазначається, що протягом усього періоду трудової діяльності за неї належним чином сплачувалися страхові внески. З огляду на викладене, заявниця просить суд задовольнити її заяву у повному обсязі, а також не приймати до розгляду відзив представника ГУ ПФУ у зв`язку з пропуском встановленого судом строку для його подання.
Заявник ОСОБА_1 в судове засідання не прибула, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, просить заяву задовольнити. 
Представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області в судове засідання не прибула, подала заяву про розгляд справи у її відсутність.
Суд дослідивши матеріали справи приходить до такого.
Відповідно до п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року за № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
З огляду на наведене, судом може бути встановлено факт належності особі трудової книжки, як документа, що підтверджує трудовий стаж та дає право на призначення пенсії.
Відповідно до п. 1.1. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України № 58 від 29 липня 1993 року, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів.
Згідно з п. 2.2. Інструкції до трудової книжки вносяться, зокрема, відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення.
Відповідно до п. 2.11 Інструкції відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказується на підставі паспорту або свідоцтва про народження. Згідно з п. 2.12. Інструкції після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.
Судом встановлено, що із наданої заявником трудової книжки вбачається, що на першій сторінці записано лише рік народження та не записано число та місяць народження заявника, що зумовило необхідність звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності трудової книжки.
Згідно ч.3 ст.48Кодексу законів про працю України працівникам, що стають на роботу вперше, трудова книжка оформляється не пізніше п`яти днів після прийняття на роботу. Студентам вищих та учням професійно-технічних навчальних закладів трудова книжка оформляється не пізніше п`яти днів після початку проходження стажування.
Відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993року №301«Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.
Суд вважає, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у її трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 21.02.2018 року у справі № 687/975/17, яку суд вважає за необхідним застосувати при розгляді даної справи.
Заявник не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у його трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто ним, більше того, недоліки її заповнення не є підставою вважати про відсутність трудового стажу заявника за спірний період. Недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для не врахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.
Відповідно до ст.62Закону України«Про пенсійнезабезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
При таких обставинах, судом встановлено про те, що заявником було доведено та не викликає сумніву факт належності трудової книжки серії НОМЕР_1 від 15.08.1983 року, виданої на ім`я російською мовою « ОСОБА_7 » закреслено, нижче « ОСОБА_4 » закреслено, поруч « ОСОБА_5 » закреслено, нижче записано ОСОБА_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_6 . образование средьнее, профессия, специальность секретарь » належить ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ).
Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно зі ст.293ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Як зазначено у пункті 6 ч. 1ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.
Згідно п.12 постанови пленуму Верховного Суду України від31.03.1995року №5«Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж.
Згідно роз`яснень, викладених уп.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення.
Згідно частини1 статті 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.
Судом встановлено, що метою встановлення факту належності заявнику трудової книжки є необхідність в оформленні передбаченого законом державного пенсійного забезпечення.
Приймаючи до уваги те, що заявник позбавлений можливості в іншому, ніж у судовому порядку встановити факт належності трудової книжки, суд приходить до висновку, що надані заявником докази є належними, допустимими, достовірними, а в своїй сукупності достатніми для задоволення даної заяви.
Керуючись ст.ст. 263, 265, 293 - 294, 315, 319, 352, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про встановлення факту, що має юридичне значення – задовольнити.
Встановити юридичний факт, а саме, що трудова книжка НОМЕР_1 від 15.08.1983 року на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_5 . 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду протягом 30-ти днів з дня складення повного судового рішення.
Інформація про учасників справи: 
заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_5 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ;
заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, ЄДРПОУ 20490012, адреса: м. Запоріжжя, пр-т Соборний, буд. 158-б.
Повне судове рішення складено 24.03.2026.

Суддя Г.Б. Калугіна