ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2026 р.	Справа № 440/6418/22	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Любчич Л.В.,
Суддів: Спаскіна О.А. , Присяжнюк О.В. ,
за участю секретаря судового засідання Труфанової К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 09.03.2026, головуючий суддя І інстанції: А.Б. Головко, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, по справі № 440/6418/22
за позовом ОСОБА_1 
до  Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області   
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 14.11.2022 у справі №440/6418/22 позов ОСОБА_1 до ГУ ПФУ в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Полтавській області щодо обмеження пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром під час її перерахунку на підставі оновленої довідки про розмір грошового забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_1 від 18 грудня 2020 року №12/849/фп 65778. 
Зобов`язано ГУ ПФУ в Полтавській області здійснити з 01.04.2019 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 без обмеження максимальним розміром на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 18 грудня 2020 року №12/849/фп 65778, з урахуванням уже виплачених сум. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Полтавській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 496,20 грн. 
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 28.01.2025 заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у справі №440/6418/22 задоволено. Зобов`язано ГУ ПФУ в Полтавській області подати упродовж 90 днів з дати отримання цієї ухвали звіт про виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14.11.2022 у справі №440/6418/22.
17.04.2025 до суду від ГУ ПФУ в Полтавській області надійшов звіт про результати виконання рішення суду, в якому відповідач просив прийняти звіт про виконання рішення суду від 14.11.2022 у справі №440/6418/22.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 02 липня 2025 прийнято звіт ГУ ПФУ в Полтавській області про результати виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14.11.2022 у справі №440/6418/22.
Встановлено ГУ ПФУ в Полтавській області новий строк для подання звіту про виконання рішення суду у справі № 440/6418/22 та зобов`язано ГУ ПФУ в Полтавській області у строк протягом двох місяців з дня отримання цієї ухвали подати звіт про виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14.11.2022 у справі №440/6418/22.
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 10.10.2025 ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 02 липня 2025 року у справі №440/6418/22 скасовано. Справу направлено до Полтавського окружного адміністративного суду для продовження розгляду заяви ОСОБА_1 
29.08.2025 до суду від ГУ ПФУ в Полтавській області надійшов звіт про результати виконання рішення суду, в якому ГУ ПФУ в Полтавській області просило прийняти звіт про виконання рішення суду від 14.11.2022 у справі №440/6418/22.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 09.03.2026 по справі № 440/6418/22 прийнято звіт ГУ ПФУ в Полтавській області про результати виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14.11.2022 у справі №440/6418/22.
Позивач, не погодившись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на її незаконність та порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 09.03.2026 по справі № 440/6418/22, відмовити у прийнятті звіту ГУ ПФУ в Полтавській області від 29.08.2025 про результати виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14.11.2022 у справі №440/6418/22 та стягнути на користь позивача з відповідача через надмірно тривале невиконання з вини відповідача рішення суду від 14.11.2022 у справі №440/6418/22 в порядку, передбаченому статтею 249 КАС України, кошті для відшкодування моральної шкоди у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, як це передбачається в цьому випадку за аналогію процесуальним законом на користь позивача, у сфері публічно-правових відносин, керуючись частиною 2 ст.5 КАС України.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, апелянт зазначає, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, які мають значення для правильного вирішення питання щодо прийняття звіту відповідача про виконання судового рішення, та не врахував висновків, викладених у постанові суду апеляційної інстанції від 10.10.2025. Наголошує, що, приймаючи звіт пенсійного органу, суд не перевірив належним чином, чи вчинив боржник усі залежні від нього дії для фактичного виконання рішення суду, не дослідив доказів на підтвердження обставин, які, за твердженням відповідача, ускладнюють його виконання, зокрема щодо відсутності фінансування, а також не надав оцінки достатності вжитих відповідачем заходів у межах встановленого строку судового контролю.
Крім того, апелянт вважає, що поданий відповідачем звіт не підтверджує реального виконання судового рішення, а фактично зводиться до внутрішнього листування пенсійного органу, яке свідчить про формальний підхід до виконання судового рішення та затягування його виконання протягом надмірно тривалого часу. Посилаючись на практику Конституційного Суду України та Європейського суду з прав людини, позивач стверджує, що органи державної влади не можуть виправдовувати невиконання судового рішення відсутністю бюджетного фінансування, а тривале невиконання рішення суду порушує гарантії, передбачені статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статтею 1 Першого протоколу до неї та статтею 13 Конвенції.
Також апелянт зазначає, що невиконання рішення суду з боку відповідача та повторне подання звітів, які не містять доказів погашення заборгованості, свідчать про неефективність судового контролю, порушення його права на мирне володіння майном та завдання йому матеріальної і моральної шкоди. У зв`язку з цим вважає, що оскаржувана ухвала постановлена передчасно, без належної оцінки доказів та без з`ясування реальних причин невиконання рішення суду.
Крім того зазначив, що тривале невиконання судового рішення державним органом свідчить про порушення його права на ефективний судовий захист та, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, є підставою для висновку про завдання моральної шкоди. При цьому наголошує, що стадія виконання рішення не може відокремлюватися від судового розгляду, а тому відповідні вимоги мають оцінюватися у межах цього ж провадження. Вважає, що прийняттям звіту відповідача суд першої інстанції фактично допустив подальше невиконання рішення, чим порушив гарантії, передбачені статтями 6, 13 Конвенції та статтею 1 Першого протоколу до неї, у зв`язку з чим суд мав оцінити ефективність судового захисту та можливість відшкодування моральної шкоди, завданої надмірною тривалістю виконання рішення.
Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу просив залишити її без задоволення, ухвалу суду першої інстанції - без змін, як законну та обґрунтовану, враховуючи наявність ухвали про зміну способу виконання рішення суду, якої визначено стягнути з ГУ ПФУ в Полтавській області на користь ОСОБА_1 заборгованість з виплати пенсії за період з 01.04.2019 по 30.11.2020 в сумі 20839,20 грн., що, в свою чергу, виключає можливість встановлення судом відповідачу нового строку для подання звіту. 
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Судом першої інстанції встановлено, що ГУ ПФУ в Полтавській області на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14.11.2022 у справі №440/6418/22 здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 та нараховано доплату пенсії у сумі 20839,20 грн. Вказану заборгованість обліковано в Головному управлінні за номером справи та датою набрання рішення законної сили за порядковим №359093.
Однак, доказів виплати ОСОБА_1 заборгованості, нарахованої на виконання рішення суду у справі № 440/6418/22, ГУ ПФУ в Полтавській області до суду не надано.
ГУ ПФУ в Полтавській області у звіті про виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14.11.2022 у справі 440/6418/22 зазначено, що у боржника відсутня можливість самостійно формувати бюджет та виділяти кошти із державного бюджету на фінансування пенсій. Вказано, що виплати пенсій здійснюються Головним управлінням виключно за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством, інших можливостей для здійснення виплат, крім зазначених, Головне управління не має.
Приймаючи поданий ГУ ПФУ у Полтавській області звіт про виконання рішення суду у справі № 440/6418/22, суд першої інстанції виходив з того, що звіт ГУ ПФУ в Полтавській області складений з дотриманням ст. 382-2 КАС України, містить обґрунтування обставин, які ускладнюють виконання судового рішення (відсутність фінансування) та заходи, які вжиті відповідачем для виконання судового рішення.
Щодо встановлення ГУ ПФУ в Полтавській області нового строку для подання звіту про виконання в повному обсязі рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14.11.2022 у справі 440/6418/22, суд зазначив, що оскільки ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 17.02.2026 змінено спосіб і порядок виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14.11.2022 у справі №440/6418/22 за позовом ОСОБА_1 до ГУ ПФУ в Полтавській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії шляхом стягнення з ГУ ПФУ в Полтавській області на користь ОСОБА_1 заборгованості з виплати пенсії за період з 01.04.2019 по 30.11.2020 в сумі 20839,20 грн., тому відсутні підстави для встановлення ГУ ПФУ в Полтавській області нового строку для подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 КАС України, оскільки рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14.11.2022 у справі №440/6418/22 після зміни способу та порядку його виконання буде виконуватися центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, відповідно до приписів Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень".
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.
Приписами статті 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.
Відповідно до статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, – за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Отже, обов`язок виконати судове рішення виникає з моменту набрання ним законної сили.
Так, рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14.11.2022 у справі № 440/6418/22, яким, зокрема, зобов`язано ГУ ПФУ в Полтавській області здійснити з 01.04.2019 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 без обмеження максимальним розміром на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 18 грудня 2020 року №12/849/фп 65778, з урахуванням уже виплачених сум, набрало законної сили 15.12.2022.
Відповідно до частин 2, 4 статті 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.
Як зазначалось вище, ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 02 липня 2025, встановлено ГУ ПФУ в Полтавській області новий строк для подання звіту про виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14.11.2022 у справі №440/6418/22.
Відповідно до частини 1 статті 382-2 КАС України суд розглядає звіт суб`єкта владних повноважень про виконання судового рішення протягом десяти днів з дня його надходження в порядку письмового провадження, а за ініціативою суду чи клопотанням сторін - у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду питання, не перешкоджає судовому розгляду.
Вимоги до змісту та форми такого звіту визначені у нормах частин 2 та 3 статті 382-2 КАС України.
Згідно з частинами 1 - 4 статті 382-3 КАС України за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень суд постановляє ухвалу про прийняття або відмову у прийнятті звіту.
Суд відмовляє у прийнятті звіту, якщо суб`єктом владних повноважень не наведено обґрунтовані обставини, які ускладнюють виконання судового рішення, або заходи, які вживаються ним для виконання судового рішення, на переконання суду, є недостатніми для своєчасного та повного виконання судового рішення.
Суд також відмовляє у прийнятті звіту, якщо звіт подано без додержання вимог частин другої та/або третьої статті 382-2 цього Кодексу.
У разі постановлення ухвали про відмову у прийнятті звіту суд накладає на керівника суб`єкта владних повноважень штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також додатково може встановити новий строк подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу або за власною ініціативою розглянути питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення.
Половина суми штрафу стягується на користь заявника, інша половина - до Державного бюджету України.
При цьому за змістом норм частини 5 цієї ж статті Кодексу передбачено, що суд за клопотанням суб`єкта владних повноважень може зменшити розмір штрафу або звільнити від його сплати на підставі доказів, що підтверджують здійснення керівником такого суб`єкта владних повноважень дій, які спрямовані на виконання судового рішення та які, на переконання суду, на момент розгляду звіту є достатніми і вичерпними.
Якщо судове рішення стосується здійснення виплат (пенсійних, соціальних тощо), суд може зменшити розмір штрафу або звільнити від його сплати на підставі доказів, які підтверджують відсутність бюджетних асигнувань у суб`єкта владних повноважень та вжиття його керівником всіх необхідних заходів для встановлення таких бюджетних асигнувань, які, на переконання суду, на момент розгляду звіту є достатніми і вичерпними.
Аналізуючи наведені вище процесуальні норми у сукупності, Верховний Суд при розгляді звіту про виконання судового рішення, що стосується виплати заборгованості з пенсії (ухвала від 13.03.2025 у справі № 640/16655/21), висловив позицію про те, що встановлення судового контролю за виконанням судових рішень є заходом превентивного впливу на відповідача у справі з метою своєчасного виконання зобов`язань у межах відповідної справи. Наслідком відмови у прийнятті звіту про виконання судового рішення є накладення на керівника суб`єкта владних повноважень штрафу, а також можливість встановлення нового строку для подання звіту про виконання судового рішення чи зміна способу і порядку його виконання. Будь-якого альтернативного варіанту дій у такому випадку у суду немає.
Колегією суддів встановлено, що на виконання рішення суду Полтавського окружного адміністративного суду від 14.11.2022 по справі № 440/6418/22, позивачу проведено перерахунок пенсії та нараховано доплату пенсії у сумі 20839,20 грн. 
Вказану заборгованість обліковано в Головному управлінні за номером справи та датою набрання рішення законної сили за порядковим №359093.
Таким чином, рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14.11.2022 по справі № 440/6418/22, яке набрало законної сили 15.12.2022, станом на дату прийняття судом звіту від 29.08.2025 (09.03.2026) залишилося невиконаним у частині виплати пенсії у розмірі 20839,20 грн. 
Колегія суддів зазначає, що положення частини 3 статті 382-3 КАС України передбачають право суду за власною ініціативою розглянути питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення у разі неприйняття звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду. 
Суд розглядає питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення за правилами статті 378 цього Кодексу (частина 9 статті 382-3 КАС України).
Відповідно до частини 1 статті 378 КАС України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.
Частиною 3 статті 378 КАС України визначено, що підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
Невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, яке набрало законної сили, щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг протягом двох місяців з дня набрання законної сили судовим рішенням є самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання такого судового рішення шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат.
Так, судом апеляційної інстанції встановлено, що ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 17.02.2026 по справі № 440/6418/22, яка набрала законної сили 17.02.2026, змінено спосіб і порядок виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14.11.2022 у справі №440/6418/22 за позовом ОСОБА_1 до ГУ ПФУ в Полтавській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії шляхом стягнення з ГУ ПФУ в Полтавській області на користь ОСОБА_1 заборгованості з виплати пенсії за період з 01.04.2019 по 30.11.2020 в сумі 20839,20 грн.
Відтак, станом на момент прийняття судом першої інстанції звіту ГУ ПФУ в Полтавській області (09.03.2026) резолютивна частина рішення суду від 14.11.2022 у справі № 440/6418/22 не містила зобов`язань саме щодо виплати ОСОБА_1 пенсії, оскільки порядок його виконання змінено шляхом стягнення з відповідача заборгованості з виплати пенсії за період з 01.04.2019 по 30.11.2020 в сумі 20839,20 грн. 
Як наслідок, у пенсійного органу з 17.02.2026 відсутні зобов`язання з виплати ОСОБА_1 пенсії за спірний період, оскільки спірна сума заборгованості буде стягуватись відповідно до приписів Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" та Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 р. № 845.
Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган; державні підприємство, установа, організація (далі - державне підприємство); юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства (далі - юридична особа).
Згідно з частиною 1 статті 3 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.
Отже, на дату (09.03.2026) прийняття Полтавським окружним адміністративним судом звіту Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 29.08.2025 про виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14.11.2022 у справі № 440/6418/22 постановою суду апеляційної інстанції було змінено спосіб і порядок виконання рішення суду, судовий контроль за виконанням якого у такій редакції не встановлювався.
Відповідно до частини 1 статті 382-3 КАС України, за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень суд постановляє ухвалу про прийняття або відмову у прийнятті звіту, яку може бути оскаржено в апеляційному порядку за правилами частини п`ятої статті 382-1 цього Кодексу.
Системний аналіз викладеної вище правової норми дозволяє стверджувати, що подання суду звіту про виконання судового рішення та доказів, які підтверджують виконання судового рішення, є підставою для прийняття відповідного звіту.
Зважаючи на викладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для встановлення Головному управлінню Пенсійного фонду України в Полтавській області нового строку для подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 Кодексу адміністративного судочинства України, що має наслідком прийняття рішення про відмову у задоволенні вимог апеляційної скарги.
Твердження апелянта про те, що прийняття звіту відповідача фактично допускає подальше невиконання рішення суду є безпідставними, оскільки після зміни способу виконання судового рішення обов`язок щодо виплати відповідних коштів не покладається безпосередньо на відповідача, а здійснюється у порядку, визначеному законом, що виключає можливість впливу відповідача на строки такої виплати.
Заявлена апелянтом вимога про відшкодування моральної шкоди не є предметом розгляду у даній справі, оскільки провадження здійснюється в межах перегляду ухвали суду першої інстанції про прийняття звіту суб`єкта владних повноважень щодо виконання судового рішення, що регулюється положеннями статей 382-2, 382-3 КАС України та має виключно процесуальний характер.
Водночас, норми КАС України, які визначають порядок здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, не передбачають можливості вирішення у межах такого провадження вимог про відшкодування шкоди, у тому числі моральної, а також не містять правових підстав для застосування за аналогією положень статті 249 КАС України до спірних правовідносин.
Посилання апелянта на частину другу статті 5 КАС України як на підставу для застосування іншого способу захисту також є безпідставним, оскільки зазначена норма підлягає застосуванню в межах розгляду позовних вимог у відповідному адміністративному позові, а не у процедурі здійснення судового контролю за виконанням судового рішення.
Крім того, питання наявності підстав для відшкодування моральної шкоди, її розміру та причинно-наслідкового зв`язку між діями (бездіяльністю) відповідача і завданою шкодою потребує встановлення відповідних обставин та дослідження доказів, що не було предметом розгляду суду першої інстанції та не може бути вперше вирішене судом апеляційної інстанції в межах перегляду ухвали про прийняття звіту.
За таких обставин, заявлені апелянтом вимоги про стягнення моральної шкоди не підлягають задоволенню.
Відповідно до статті 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно з частиною 1 статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване судове рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.
Доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення питання.
Керуючись ч. 4 ст. 229, ч. 4 ст. 241, ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 09 березня 2026 року по справі № 440/6418/22 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		Л.В. Любчич	
Судді	   	О.А. Спаскін   О.В. Присяжнюк   	
Повний текст постанови складено 10.04.2026 року