ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №380/21233/25

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 березня 2026 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Сидор Н.Т., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕВЕЛОПМЕНТ ІНВЕСТ ГРУП» до Міністерства культури України, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «АВАЛОН КОНСТРАКШН», третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Громадської організації «Народна дія Львів», про визнання протиправним та скасування припису,

в с т а н о в и в :

Товариство з обмеженою відповідальністю «ДЕВЕЛОПМЕНТ ІНВЕСТ ГРУП» звернулося до суду із позовною заявою до Міністерства культури та стратегічних комунікацій України, у якій позивач просить:
- визнати протиправним та скасувати припис №17/56/25 від 16.05.2025 Міністерства культури та стратегічних комунікацій України, яким зобов`язано ТОВ «ДЕВЕЛОПМЕНТ ІНВЕСТ ГРУП» негайно припинити проведення будь-яких будівельних робіт на об`єкті «Нове будівництво багатоквартирних житлових будинків з паркінгом та об`єктами інженерної інфраструктури зі знесенням існуючих споруд по вул. Тютюнників, 55-55-а у м. Львові», що знаходиться в межах історичного ареалу міста Львова й у межах охоронної (буферної) зони об`єкта «Львів. Ансамбль історичного центру», за відсутності погодженої центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини.
Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що, прагнучи забезпечити належну співпрацю з Міністерством, досудового врегулювання спірних правовідносин, а також на виконання вимог припису №17/56/25 від 16.05.2025 Товариство надіслало на електронну адресу Міністерства звернення вих. №01-04/07-25 від 04.07.2025 з проханням скасувати припис. У зверненні Товариство зазначило, що як генеральний підрядник не бере участі у процесах погодження проєктної документації з центральними органами виконавчої влади, які реалізують державну політику у сфері охорони культурної спадщини по об`єкту: «Нове будівництво багатоквартирних житлових будинків з паркінгом та об`єктами інженерної інфраструктури зі знесенням існуючих споруд по вул. Тютюнників, 55-55-а у м. Львові» і долучило доказ, який підтверджує зазначені обставини. Також зазначило, що не розпочинало виконання будь-яких будівельних та земляних робіт на вищезазначеному об`єкті. Втім, припис №17/56/25 від 16.05.2025 залишається чинним, незважаючи на аргументи наведенні Товариством у зверненні вих. № 01-04/07-25 від 04.07.2025 з доданими доказами, що спростовуються підстави для його винесення.
Позивач вважає дії Міністерства культури та стратегічних комунікацій України щодо відмови у скасуванні припису протиправними, а сам припис таким, що виданий без належного правового та фактичного обґрунтування, порушує права та законні інтереси Товариства та підлягає скасуванню у зв`язку з наступним.
Зазначає, що Товариство уклало договір генерального підряду №01-11/24АК ДІГ від 01.112024 з Товариством з обмеженою відповідальністю «АВАЛОН КОНСТРАКШН». Наголошує, що Товариство як генеральний підрядник не бере участі у процесах погодження проєктної документації з центральними органами виконавчої влади, які реалізують державну політику у сфері охорони культурної спадщини, а діє виключно в межах своїх договірних зобов`язань. Зазначає, що на даний момент Товариство не розпочинало виконання будь-яких будівельних та земляних робіт на об`єкті: «Нове будівництво багатоквартирних житлових будинків з паркінгом та об`єктами інженерної інфраструктури зі знесенням існуючих споруд по вул. Тютюнників, 55-55 а у м. Львові». У межах укладеного договору не здійснювалися жодні фінансові розрахунки за виконання робіт, спеціалізована техніка на об`єкт не залучалась, Акт приймання-передачі будівельного майданчика не складався, а обсяги робіт, як і графік будівництва ще не були затверджені. Відповідно, виконання будь-яких робіт може бути розпочате тільки після погодження і підписання усіх додатків до Договору, в яких, зокрема, буде передбачено графік будівництва, погоджені розцінки будівельних робіт, складені кошториси та узгоджені інші істотні умови Договору та виключно за умови отримання ТОВ «АВАЛОН КОНСТРАКШН» усіх необхідних дозволів на будівельні роботи.
Стверджує, що Міністерство не виконало свого обов`язку щодо ретельного збирання та дослідження доказових матеріалів, не провело належного обстеження об`єкта «Нове будівництво багатоквартирних житлових будинків з паркінгом та об`єктами інженерної інфраструктури зі знесенням існуючих споруд по вул. Тютюнників, 55-55-а у м. Львові» та не встановило відсутність проведення Товариством будь-яких будівельних та земляних робіт на об`єкті. Більше того, при проведенні огляду об`єкта Міністерством не встановлено фактичного стану речей, а саме: що Товариство, як генеральний підрядник, жодних будівельних чи земляних робіт на об`єкті не розпочинало і не проводило. Проте, незважаючи на відсутність встановлення будь-яких фактів, що вказують на виконання Товариством робіт на об`єкті, не залучивши представників Товариства під час огляду та не отримавши від Товариства будь-якої інформації чи пояснень, Міністерство склало протиправний та безпідставний припис.
Відповідач позовні вимоги не визнає, просить суд в задоволенні позову відмовити повністю з мотивів, наведених у відзиві на адміністративний позов. Зазначає, що відповідно до пункту 1 оскаржуваного припису, Міністерство вимагає негайно припинити проведення будь-яких будівельних робіт на об`єкті «Нове будівництво багатоквартирних житлових будинків з паркінгом та об`єктами інженерної інфраструктури зі знесенням існуючих споруд по вул. Тютюнників, 55-55 а у м. Львові», які виконуються в межах історичного ареалу міста Львова (наказ Міністерства від 22.01.2024 № 35) й у межах охоронної (буферної) зони об`єкта «Львів. Ансамбль історичного центру», включеного до Списку всесвітньої спадщини ЮНЕСКО, з порушенням вимог статті 32 Закону, за відсутності погодженої з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини, відповідної проєктної документації. Земельна ділянка на вул. Тютюнників, 55-55-а у м. Львові входить до меж історичного ареалу міста Львова й розташовуються в межах охоронної (буферної) зони об`єкта «Львів. Ансамбль історичного центру», включеного до Списку всесвітньої спадщини ЮНЕСКО. З огляду на вищевказане, здійснення містобудівних перетворень за вказаною адресою відповідно до вищезгаданих норм потребує погодження центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини, а також здійснення інформування Комітету всесвітньої спадщини ЮНЕСКО. 
Втім погоджень відповідної проєктної документації за вказаною адресою центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини, не надавалося. Здійснення містобудівних та архітектурних перетворень на території історичного ареалу міста Львова без погоджень відповідної проєктної документації за вказаною адресою центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини, містить ознаки порушень статті 32 Закону.
До Міністерства листом Апарату РНБО України від 07.04.2025 № 730/22-01 (вхідний реєстраційний Міністерства від 08.04.2025 № Л-880/ПВТ/25-ЗВГ) надійшло звернення ОСОБА_1 щодо об`єкта будівництва по вул. Тютюнників, 55- 55-А у м. Львові. Так, на виконання вимог частини першої статті 30 Закону, за результатами проведеного 11.04.2025 візуального обстеження земельної ділянки по вул. Тютюнників, 55-55-А у м. Львові, Міністерство замовнику будівництва (ТОВ «АВАЛОН КОНСТРАКШН») та підряднику (ТОВ «ДЕВЕЛОПМЕНТ ІНВЕСТ ГРУП») видало приписи від 16.05.2025 № 18/56/25 та № 17/56/25 щодо припинення проведення будь-яких будівельних робіт на об`єкті «Нове будівництво багатоквартирних житлових будинків з паркінгом та об`єктами інженерної інфраструктури зі знесенням існуючих споруд по вул. Тютюнників, 55-55-а у м. Львові». Відповідач вважає, що зазначені приписи були видані правомірно та з дотриманням норм Закону України «Про охорону культурної спадщини» відповідно до повноважень Міністерства.
Представником позивача в спростування заперечень відповідача, висловлених у відзиві на позовну заяву, подано до суду відповідь на відзив, в якому наголошено, що жоден аргумент відповідача не спростовує доводи позивача, якими обґрунтовані позовні вимоги.
Відносно процесуальних дій, вчинених у зв`язку із розглядом справи, слід зазначити наступне.
Ухвалою судді від 28.10.2025 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Витребувано у відповідача усі документи, що стали підставою прийняття спірного припису. Залучено Товариство з обмеженою відповідальністю «АВАЛОН КОНСТРАКШН» до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача.
Ухвалою суду від 13.11.2025 клопотання представника відповідача про зміну найменування відповідача задоволено. Змінено найменування відповідача у справі №380/21233/25 з Міністерства культури та стратегічних комунікацій України на Міністерство культури України.
Ухвалою суду від 24.11.2025 заяву ОСОБА_1 про вступ третьою особою без самостійних вимог на стороні відповідача задоволено. Залучено ОСОБА_1 до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача.
Ухвалою суду від 04.12.2025 заяву ОСОБА_2 про вступ у справу як третьої особи задоволено. Залучено ОСОБА_2 до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача та залучено Громадську організацію «Народна дія Львів» до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача.
Ухвалою суду від 09.03.2026 відмовлено у задоволенні клопотання третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2 про уточнення процесуальних статусів третьої особи.
Ухвалою суду від 09.03.2026 відмовлено у задоволенні клопотань третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.
Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Начальником відділу контролю та нагляду за дотриманням законодавства про охорону культурної спадщини департаменту захисту та збереження культурної спадщини Міністерства культури та стратегічних комунікацій України Олексієм Жуковим 11 квітня 2025 року проведено візуальне обстеження та фотофіксацію містобудівних перетворень на земельній ділянці по вул. Тютюнників, 55-55-А у м. Львові та складено акт.
У згаданому акті зазначено, що на земельній ділянці по АДРЕСА_1 зафіксовано облаштування будівельного майданчика: на огородженій парканом території наявні ознаки проведення будівельних робіт. Під час проведення обстеження на об`єкті перебували люди, працювала будівельна техніка, активно проводилися демонтажні роботи, що підтверджується наявністю гусеничного екскаватора та значної кількості будівельного сміття, що складається з уламків цегли, бетону та металевих конструкцій. Під час обстеження на територію будівельного майданчика потрапити не вдалося. На паркані будівельного майданчика розміщено паспорт об`єкта будівництва. Замовник об`єкта будівництва «Нове будівництво багатоквартирних житлових будинків з паркінгом та об`єктами інженерної інфраструктури зі знесенням існуючих споруд по вул. Тютюнників, 55-55-а у м. Львові» - ТОВ «АВАЛОН КОНСТРАКШН», підрядник - ТОВ «ДЕВЕЛОПМЕНТ ІНВЕСТ ГРУП».
За результатами проведеного 11 квітня 2025 року візуального обстеження земельної ділянки по вулиці Тютюнників, 55-55-А у місті Львові, Міністерство культури та стратегічних комунікацій України 16 травня 2025 року прийняло припис № 17/56/25, яким вимагало від позивача негайно припинити проведення будь-яких будівельних робіт на об`єкті «Нове будівництво багатоквартирних житлових будинків з паркінгом та об`єктами інженерної інфраструктури зі знесенням існуючих споруд по вул. Тютюнників, 55-55-а у м.Львові», які виконуються в межах історичного ареалу міста Львова (наказ МКІП від 22.01.2024 №35) й у межах охоронної (буферної) зони об`єкта «Львів. Ансамбль історичного центру», включеного до Списку всесвітньої спадщини ЮНЕСКО, з порушенням вимог статті 32 Закону, за відсутності погодженої з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини, відповідної проектної документації.
Вирішуючи цей спір, суд застосовує такі норми права та виходить з таких мотивів.
Відповідно до статті 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 54 Конституції України передбачено, що культурна спадщина охороняється законом. Держава забезпечує збереження історичних пам`яток та інших об`єктів, що становлять культурну цінність, вживає заходів для повернення в Україну культурних цінностей народу, які знаходяться за її межами.
Закон України «Про охорону культурної спадщини» від 08.06.2000 №1805-ІІІ (надалі Закон №1805-ІІІ) регулює правові, організаційні, соціальні та економічні відносини у сфері охорони культурної спадщини як одного з головних елементів національних інтересів України з метою її збереження, використання об`єктів культурної спадщини у суспільному житті, захисту традиційного характеру середовища в інтересах нинішнього і майбутніх поколінь. 
Статтею 1 Закону № 1805-III визначено, що охорона культурної спадщини - це система правових, організаційних, фінансових, матеріально-технічних, містобудівних, інформаційних та інших заходів з обліку (виявлення, наукове вивчення, класифікація, державна реєстрація), запобігання руйнуванню або заподіянню шкоди, забезпечення захисту, збереження, утримання, відповідного використання, консервації, реставрації, ремонту, реабілітації, пристосування та музеєфікації об`єктів культурної спадщини; предмет охорони об`єкта культурної спадщини - характерна властивість об`єкта культурної спадщини, що становить його історико-культурну цінність, на підставі якої цей об`єкт визнається пам`яткою.
Історичний ареал населеного місця - це частина населеного місця, що зберегла об`єкти культурної спадщини і пов`язані з ними розпланування та форму забудови, які походять з попередніх періодів розвитку, типові для певних культур або періодів розвитку.
Відповідно до статті 3 Закону №1805-ІІІ державне управління у сфері охорони культурної спадщини покладається на Кабінет Міністрів України, спеціально уповноважені органи охорони культурної спадщини. До спеціально уповноважених органів охорони культурної спадщини належать: центральні органи виконавчої влади, що забезпечують формування та реалізують державну політику у сфері охорони культурної спадщини; орган виконавчої влади Автономної Республіки Крим; обласні, районні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації; виконавчий орган сільської, селищної, міської ради. 
Пунктом 18 ч.2 ст.5 Закону №1805-ІІІ визначено, що повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини належить видання розпоряджень та приписів щодо охорони пам`яток національного значення, об`єктів всесвітньої спадщини, припинення робіт на них, їх територіях, в зонах охорони, буферних зонах, на охоронюваних археологічних територіях, в історичних ареалах населених місць, якщо ці роботи проводяться за відсутності затверджених або погоджених з відповідними органами охорони культурної спадщини програм та проектів, передбачених цим Законом, без дозволів або з відхиленням від них.
Постановою Кабінету Міністрів України від 16 жовтня 2019 року № 885 затверджено Положення про Міністерство культури та стратегічних комунікацій України.
Згідно цього Положення, Міністерство культури та стратегічних комунікацій України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України. Міністерство є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сферах культури, державної мовної політики, популяризації України у світі, державного іномовлення, інформаційного суверенітету України (у частині повноважень з управління цілісними майновими комплексами державного підприємства «Мультимедійна платформа іномовлення України» та Українського національного інформаційного агентства «Укрінформ») та інформаційної безпеки, а також забезпечує формування та реалізацію державної політики у сферах відновлення та збереження національної пам`яті, мистецтв, охорони культурної спадщини, музейної справи, вивезення, ввезення і повернення культурних цінностей, кінематографії. 
Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 29 жовтня 2025 року №1396 «Про перейменування Міністерства культури та стратегічних комунікацій України» Кабінет Міністрів України постановив перейменувати Міністерство культури та стратегічних комунікацій України на Міністерство культури України (надалі також Міністерство, МК України).
Так, до повноважень Міністерства згідно з пунктами 94-15, 94-16 пункту 4 Положення відносяться, зокрема: видача розпоряджень та приписів щодо охорони пам`яток національного значення, об`єктів всесвітньої спадщини, припинення робіт на них, їх територіях, у зонах охорони, буферних зонах, на охоронюваних археологічних територіях, в історичних ареалах населених місць, якщо ці роботи проводяться за відсутності затверджених або погоджених з відповідними органами охорони культурної спадщини програм та проєктів, передбачених Законом України «Про охорону культурної спадщини», без дозволів або з відхиленням від них; здійснення відповідно до закону нагляду за виконанням робіт з дослідження, консервації, реабілітації, реставрації, ремонту, пристосування та музеєфікації пам`яток, об`єктів всесвітньої спадщини та інших робіт на них. 
Крім того, пунктом 2 перехідних положень постанови Кабінету Міністрів України від 24 липня 2019 року № 805 «Деякі питання охорони та збереження об`єктів всесвітньої спадщини», Міністерство забезпечує управління об`єктами всесвітньої спадщини (до визначення або утворення у встановленому порядку органів управління об`єктами всесвітньої спадщини). 
Так, функції органу управління усіма об`єктами всесвітньої спадщини ЮНЕСКО, що знаходяться на території України, покладено на Міністерство. 
Отже, Міністерство є спеціально уповноваженим органом, що забезпечує формування та реалізує державну політику, зокрема у сфері охорони культурної спадщини. До його повноважень, крім іншого, належить надання дозволів проведення робіт на пам`ятках національного значення; проведення археологічних розвідок, розкопок, інших земляних робіт у межах території пам`яток та в зонах їх охорони, на охоронюваній археологічній території, в історичних ареалах населених місць. Такий висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною, зокрема, у постановах Верховного Суду від 25.01.2019 у справі № 823/1154/18, від 13.03.2019 у справі № 826/11708/17, від 21.08.2019 у справі № 826/12524/18, від 14.02.2023 у справі № 640/22377/18 та від 23.05.2023 у справі № 380/9773/21, від 29.01.2024 у справі №380/6862/22.
Відповідно до ст.30 Закону №1805-ІІІ, органи охорони культурної спадщини зобов`язані заборонити будь-яку діяльність юридичних або фізичних осіб, що створює загрозу пам`ятці або порушує законодавство, норми і правила у сфері охорони культурної спадщини.
Приписи органів охорони культурної спадщини є обов`язковими для виконання всіма юридичними та фізичними особами.
Органи місцевого самоврядування, на території яких не створено органів охорони культурної спадщини, зобов`язані заборонити будь-яку діяльність юридичних або фізичних осіб, що створює загрозу пам`ятці, негайно повідомивши про це відповідний орган охорони культурної спадщини місцевого органу виконавчої влади.
Органи місцевого самоврядування зобов`язані повідомляти відповідні органи охорони культурної спадщини про бездіяльність власника або уповноваженого ним органу, особи, яка набула права володіння, користування чи управління, що створює загрозу пам`ятці.
На об`єктах підводної культурної спадщини зі статусом морського меморіалу забороняється ведення будь-яких форм діяльності, зокрема підводно-екскурсійної, крім потреб наукових досліджень або інвентаризації.
Відповідно до ч.4 ст.32 Закону №1805-ІІІ, з метою захисту традиційного характеру середовища населених місць вони заносяться до Списку історичних населених місць України.
Список історичних населених місць України за поданням центрального органу виконавчої влади у сфері охорони культурної спадщини затверджується Кабінетом Міністрів України. 
Межі та режими використання історичних ареалів населених місць, обмеження господарської діяльності на територіях історичних ареалів населених місць визначаються у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, відповідною науково-проєктною документацією, яка затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони культурної спадщини або уповноваженими ним органами охорони культурної спадщини. 
Частиною 7 ст.32 Закону №1805-ІІІ, на охоронюваних археологічних територіях, у межах зон охорони пам`яток, історичних ареалів населених місць, занесених до Списку історичних населених місць України, забороняються містобудівні, архітектурні чи ландшафтні перетворення, будівельні, меліоративні, шляхові, земляні роботи без дозволу відповідного органу охорони культурної спадщини.
На виконання вказаних положень Закону №1805-ІІІ, постановою Кабінету Міністрів України від 13 березня 2002 року №318 затверджено Порядок визначення меж та режимів використання історичних ареалів населених місць, обмеження господарської діяльності на території історичних ареалів населених місць (далі - Порядок №318).
Відповідно до пунктів 1-3 Порядку № 318 історичні ареали визначаються тільки в населених місцях, що занесені до Списку історичних населених місць України, затвердженого Кабінетом Міністрів України. Історичний ареал охоплює історично сформовану частину населеного місця, що зберегла старовинний вигляд, розпланування і характер забудови. Режими використання історичних ареалів визначаються їх історико-культурним потенціалом (кількістю, видами, типами і категоріями об`єктів культурної спадщини, загальною містобудівною структурою, наявністю чи відсутністю заповідників, а також установленими зонами охорони пам`яток).
Порядком № 318 передбачено, що відповідальними за визначення меж і режимів використання історичних ареалів є Міністерство та уповноважені ним органи охорони культурної спадщини (п.4); межі історичних ареалів визначаються спеціальною науково-проєктною документацією під час розроблення історико архітектурних опорних планів цих населених місць (п.5); визначені науково-проєктною документацією межі історичних ареалів погоджуються відповідним органом місцевого самоврядування та затверджуються Міністерством (п.12). 
Відповідно до статті 4 Конвенції про охорону Всесвітньої культурної та природної спадщини, до якої Україна приєдналась у жовтні 1988 року відповідно до Указу Президії Верховної Ради Української РСР від 04.10.1988 № 6673-ХІ «Про ратифікацію Конвенції про охорону всесвітньої культурної і природної спадщини», кожна держава - сторона цієї Конвенції визнає, що зобов`язання забезпечувати виявлення, охорону, збереження, популяризацію й передачу майбутнім поколінням культурної і природної спадщини, що зазначена у статтях 1 і 2, яка перебуває на її території, покладається насамперед на неї.
Статтею 5 Конвенції про охорону Всесвітньої культурної та природної спадщини передбачено, що Держави - сторони цієї Конвенції з тим, щоб забезпечити якомога ефективнішу охорону і збереження та якомога активнішу популяризацію культурної і природної спадщини, розміщеної на її території, прагнуть в умовах, властивих кожній країні, зокрема, вживати відповідних правових, адміністративних і фінансових заходів щодо виявлення, охорони, збереження, популяризації й відновлення цієї спадщини.
Згідно із статтею 172 Провідних настанов ЮНЕСКО щодо втілення у життя Конвенції про всесвітню спадщину передбачено, що обов`язком країни-учасниці Конвенції є інформування Комітету Всесвітньої спадщини через секретаріат ЮНЕСКО про наміри розпочати або дозволити в зоні, яка охороняється Конвенцією, значні роботи по відновленню чи новому будівництву, які можуть вплинути на цінність об`єкта всесвітньої спадщини.
Рішенням Львівської міської ради від 09.12.2005 №1311 «Про затвердження меж історичного ареалу та зон регулювання забудови м. Львова» затверджені межі історичного ареалу та зон регулювання забудови м. Львова.
Судом також встановлено, що Міністерство культури та інформаційної політики України прийняло наказ «Про затвердження науково-проєктної документації» від 22.01.2024 № 35, яким затверджено науково-проєктну документацію «Історико-архітектурний опорний план м. Львова (історико-архітектурний опорний план м. Львова з визначенням меж і режимів використання зон охорони пам`яток та історичних ареалів)» (https://mcip.gov.ua/wp-content/uploads/2024/01/35_nakaz.pdf), що визначає межі і режими використання території історичного ареалу та зон охорони пам`яток м. Львова, розроблену підприємством об`єднання громадян «Інститут культурної спадщини» Всеукраїнської Ради з охорони культурної спадщини України, та додатки до нього. 
Відповідно до науково-проєктної документації «Історико-архітектурний опорний план м. Львова (історико-архітектурний опорний план м. Львова з визначенням меж і режимів використання зон охорони пам`яток та історичних ареалів)», затвердженою наказом Міністерства культури та інформаційної політики України від 22 січня 2024 року № 35, земельна ділянка по вулиці Тютюнників, 55-55-А у місті Львові входить до меж історичного ареалу міста Львова.
Межі буферної зони затверджені відповідно до Конвенції про охорону всесвітньої культурної та природної спадщини та Настанов із застосування Конвенції про охорону всесвітньої культурної та природної спадщини до прийняття Закону України від 19 червня 2018 року № 2457-VIII «Про внесення змін до Закону щодо збереження пам`яток культурної спадщини, включених до Списку всесвітньої спадщини ЮНЕСКО», яким впроваджено відповідні норми в національне законодавство.
Схема буферної зони розміщена на офіційному веб-сайті ЮНЕСКО за посиланням http://whc.unesco.org/en/list/865/multiple=1&unique_number=1632. 
Суд враховує, що земельна ділянка за вищезгаданою адресою розташована у межах буферної зони об`єкта всесвітньої спадщини ЮНЕСКО «Ансамбль історичного центру Львова», відповідно до статті 37-2 Закону №1805-ІІІ проведенню містобудівних, архітектурних та ландшафтних перетворень, меліоративних, шляхових, земляних робіт на об`єкті всесвітньої спадщини, його території, в буферній зоні передує інформування Центру всесвітньої спадщини ЮНЕСКО. 
Рекомендації Комітету всесвітньої спадщини ЮНЕСКО щодо проєктів містобудівних, архітектурних та ландшафтних перетворень, меліоративних, шляхових, земляних робіт на об`єкті всесвітньої спадщини, його території, в буферній зоні є обов`язковими для виконання при проведенні таких робіт. 
Згідно із пунктом 3 Порядку інформування Міжурядового комітету з охорони всесвітньої культурної і природної спадщини про наміри здійснити містобудівні перетворення на території об`єкта культурної спадщини, включеного до Списку всесвітньої спадщини, та/або в межах його буферної зони, затвердженого наказом Міністерства культури України від 20 квітня 2018 року №345, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06 липня 2018 року за №786/32238, замовник містобудівних перетворень подає до Міністерства інформацію у чотирьох примірниках, два з яких складено українською мовою, два англійською або французькою мовою, в письмовій формі та на електронних носіях. Міністерство, як орган управління об`єктом всесвітньої спадщини «Історичний ансамбль міста Львова» відповідно пункту 13 частини першої статті 37-4 Закону №1805-ІІІ, надає висновки до науково-проєктної документації містобудівних, архітектурних та ландшафтних перетворень, меліоративних, шляхових, земляних робіт на об`єкті всесвітньої спадщини, його території, в буферній зоні щодо їх впливу на видатну універсальну цінність об`єкта всесвітньої спадщини. 
Згідно з пунктом 14 частини другої статті 5 Закону №1805-ІІІ повноваженнями Міністерства є, зокрема: - погодження програм та проєктів містобудівних, архітектурних та ландшафтних перетворень, меліоративних, шляхових, земляних робіт на пам`ятках національного значення, їх територіях, в історико-культурних заповідниках, на історико-культурних заповідних територіях, у зонах охорони, на охоронюваних археологічних територіях, в історичних ареалах населених місць, а також програм і проєктів, реалізація яких може позначитися на об`єктах культурної спадщини.
Із матеріалів справи встановлено, що листом від 17.02.2025 № 06/13/1875-25 Міністерство направило на адресу Центру всесвітньої спадщини ЮНЕСКО висновок з проханням підготувати рекомендації Комітету всесвітньої спадщини ЮНЕСКО до проєктної документації по об`єкту: «Нове будівництво багатоквартирних житлових будинків з дворівневою підземною автостоянкою та трансформаторною підстанцією на вул. Тютюнників, 55, вул. Тютюнників, 55-А зі знесенням існуючих споруд у м. Львові».
У матеріалах справи міститься лист Сектору культури всесвітньої спадщини Ref: CLT/WHC/ENA/25/15456 від 07.11.2025 із доданими технічними оглядами ICOMOS Technical Review, згідно якого ICOMOS дійшов висновку, що запропонований житловий комплекс матиме явно негативний вплив на видатну універсальну цінність об`єкта та традиційний характер району. Реалізація проекту призведе до значної частини зеленої зони, яка використовується громадськістю, зміни природного рельєфу внаслідок глибоких земляних робіт для будівництва підземного паркінгу та заміни її щільними висотними спорудами, що не відповідають природному ландшафту Львівського плато. Тому ICOMOS настійно рекомендує відмовитися від реалізації цього проекту.
Втім на час прийняття спірного припису рекомендації Комітету всесвітньої спадщини ЮНЕСКО до проєктної документації по об`єкту: «Нове будівництво багатоквартирних житлових будинків з дворівневою підземною автостоянкою та трансформаторною підстанцією на вул. Тютюнників, 55, вул. Тютюнників, 55-А зі знесенням існуючих споруд у м. Львові» були відсутні. 
Також на час прийняття спірного припису не було погодження проєктної документації на зазначене будівництво центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини. 
Як зазначив Конституційний Суд України в рішенні від 02.11.2004 № 15-рп/2004, виходячи зі змісту частини першої статті 8 Конституції України, охоронюваний законом інтерес перебуває під захистом не тільки закону, а й об`єктивного права у цілому, що панує у суспільстві, зокрема, справедливості, оскільки інтерес у вузькому розумінні зумовлюється загальним змістом такого права і є його складовою. Одним з проявів верховенства права, як підкреслюється у підпункті 4.1 цього рішення, є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема, норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України.
Забезпечення справедливого балансу приватного та публічного інтересів у цій справі полягає у необхідності дотримання суб`єктом господарської діяльності під час виконання земельних та будівельних робіт на земельній ділянці, що знаходиться у межах історичного ареалу міста Львова та в межах буферної зони об`єкта «Архітектурний ансамбль історичного центра Львова», включеного до Списку всесвітньої спадщини ЮНЕСКО, вимог законодавства про охорону культурної спадщини, визначених, зокрема, Законом № 1805-III.
Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 12.12.2023 у справі №380/13557/21 вказав, що положення статті 32 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» у сукупності з положеннями статті 32 Закону України «Про охорону культурної спадщини» та пункту 12 Порядку № 318 у контексті спірних правовідносин у цій справі необхідно розуміти так:
- межі історичного ареалу міста Львова закріплені на нормативному рівні згідно з історико-містобудівним опорним планом міста Львова, який входить до складу містобудівної документації «Корегування генерального плану м. Львова» ІІ-стадія. Генеральний план», затвердженої ухвалою Львівської міськради 18-ї сесії 5-го скликання № 3924 від 30.09.2010, що була розроблена відповідно до чинного на час розробки законодавства, а саме - законів України «Про основи містобудування», «;Про планування та забудову територій», ДБН Б.1-3-97 «Склад, зміст, порядок розроблення, погодження та затвердження генеральних планів міських населених пунктів», затверджених наказом Держбуду України 25.09.1997 № 164;
- оскільки історико-містобудівний опорний план міста Львова, яким визначені, зокрема території, що знаходяться під охороною ЮНЕСКО та історичний ареал м. Львова, ґрунтується на розробленому інститутом «Укрзахідпроектреставрація» у 2005 році історико-архітектурному плані м. Львова, що також покладений в основу рішення виконкому Львівської міськради №1311 від 09.12.2005 «Про затвердження меж історичного ареалу та зони регулювання забудови міста Львова», то відповідно території, що визначені такими, що входять до меж історичного ареалу міста Львова згідно з рішенням виконкому Львівської міськради № 1311, знаходяться у межах історичного ареалу міста Львова або його буферної зони на підставі такого історико-містобудівного опорного плану як складової Генерального плану міста Львова;
- з огляду на обов`язковість Генерального плану міста Львова та з метою забезпечення захисту об`єктів культурної спадщини на території м. Львова, занесених до Списку історичних населених місць України (затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 2001 року № 878), а також для збереження історичної забудови у центральній частині міста Львова, внесеної до Списку всесвітньої спадщини Конвенції про охорону всесвітньої культурної та природної спадщини 5 грудня 1998 року на 22-й конференції Комітету світової спадщини ЮНЕСКО, «Ансамбль історичного центру Львова» (об`єкт № 865), суб`єкти містобудування зобов`язані дотримуватися обмежень і вимог, установлених Законом України «Про охорону культурної спадщини», під час здійснення містобудівної діяльності на території, що належить до історичного ареалу та його буферної зони відповідно до історико-містобудівного опорного плану міста Львова;
- незатвердження науково-проєктної документації з визначення меж історичного ареалу м. Львова відповідно до статті 32 Закону України «Про охорону культурної спадщини» не впливає на правовий режим території як такої, що належить до земель історико-культурного призначення, не виводить її з-під державної охорони (охорони законом);
- оскільки за законом правовий статус відповідної території як об`єкта культурної спадщини пов`язаний з фактом її перебування у визначених межах історичного ареалу населеного місця України, наявність або відсутність відповідного рішення органу місцевого самоврядування чи центрального органу виконавчої влади не змінює цього факту.
З матеріалів справи судом встановлено, що до Міністерства листом Апарату РНБО України від 07.04.2025 № 730/22-01 (вхідний реєстраційний Міністерства від 08.04.2025 № Л-880/ПВТ/25-ЗВГ) надійшло звернення ОСОБА_1 щодо об`єкта будівництва по вул. Тютюнників, 55- 55-А у м. Львові. 
За результатами проведеного 11.04.2025 візуального обстеження земельної ділянки по вул. Тютюнників, 55-55-А у м. Львові, Міністерство замовнику будівництва (ТОВ «АВАЛОН КОНСТРАКШН») та підряднику (ТОВ «ДЕВЕЛОПМЕНТ ІНВЕСТ ГРУП») видало приписи від 16.05.2025 № 18/56/25 та № 17/56/25 щодо припинення проведення будь-яких будівельних робіт на об`єкті «Нове будівництво багатоквартирних житлових будинків з паркінгом та об`єктами інженерної інфраструктури зі знесенням існуючих споруд по вул. Тютюнників, 55-55-а у м. Львові».
Предметом спору у цій справі є припис №17/56/25 від 16.05.2025, що винесений відносно підрядника ТОВ «ДЕВЕЛОПМЕНТ ІНВЕСТ ГРУП».
Листами від 20.05.2025 № 06/113/5031-25 та № 06/113/5032-25 Міністерство звернулося до Офісу охорони культурної спадщини Львівської міської ради та Львівської обласної державної (військової) адміністрації з проханням у межах компетенції та наданих повноважень врахувати вказану інформацію в подальшій роботі та прийнятті відповідних управлінських рішень, забезпечити вручення копії приписів Міністерства від 16.05.2025 № 18/56/25 та № 17/56/25 замовнику та підряднику, здійснити контроль за виконанням вимог центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини, викладених у зазначених приписах, у разі необхідності вжити у межах компетенції відповідних заходів реагування та за результатами поінформувати Міністерство.
Листом від 20.06.2025 № 5/5-7106/0/2-25/7-16 (вхідний реєстраційний Міністерства від 23.06.2025 № 16700/06-25) Львівська обласна військова адміністрація поінформувала Міністерство, зокрема, про те, що рекомендованим листами від 19.06.2025 скеровані приписи Міністерства від 16.05.2025 №18/56/25 до ТОВ «АВАЛОН КОНСТРАКШН» за адресою: вул. Тютюнників, 55, м. Львів та від 16.05.2025 №17/56/25 до ТОВ «ДЕВЕЛОПМЕНТ ІНВЕСТ ГРУП» за адресою: вул. Головацького,23-В, м. Львів. 
Листом від 04.07.2025 № 01-04/07-25 (вхідний реєстраційний Міністерства від 07.07.2025 № 18301/06-25) ТОВ «ДЕВЕЛОПМЕНТ ІНВЕСТ ГРУП» поінформувало Міністерство, зокрема, про те, що Товариство як генеральний підрядник не бере участі у процесах погодження проєктної документації з центральними органами виконавчої влади, які реалізують державну політику у сфері охорони культурної спадщини, а діє виключно в межах своїх договірних зобов`язань. На даний момент Товариство не розпочинало виконання будь-яких будівельних та земляних робіт на об`єкті: «Нове будівництво багатоквартирних житлових будинків з паркінгом та об`єктами інженерної інфраструктури зі знесенням існуючих споруд по вул. Тютюнників, 55-55-а у м. Львові». У межах укладеного договору не здійснювалися жодні фінансові розрахунки за виконання робіт, спеціалізована техніка на об`єкт не залучалась. Акт приймання-передачі будівельного майданчика не складався, а обсяги робіт, як і графік будівництва ще не були затверджені. Відповідно, виконання будь яких робіт може бути розпочате тільки після погодження і підписання усіх додатків до Договору, в яких, зокрема, буде передбачено графік будівництва, погоджені розцінки будівельних робіт, складені кошториси та узгоджені інші істотні умови Договору та виключно за умови отримання ТОВ «АВАЛОН КОНСТРАКШН» усіх необхідних дозволів на будівельні роботи.
Суд критично оцінює твердження позивача про те, що Товариство не розпочинало виконання будь-яких будівельних та земляних робіт на об`єкті «Нове будівництво багатоквартирних житлових будинків з паркінгом та об`єктами інженерної інфраструктури зі знесенням існуючих споруд по вул. Тютюнників, 55-55 а у м. Львові», адже такі спростовуються актом візуального обстеження на території історичного ареалу м. Львова від 11.04.2025.
У згаданому акті зазначено, що на земельній ділянці по вулиці Тютюнників, 55-55-А у місті Львові зафіксовано облаштування будівельного майданчика: на огородженій парканом території наявні ознаки проведення будівельних робіт. Під час проведення обстеження на об`єкті перебували люди, працювала будівельна техніка, активно проводилися демонтажні роботи, що підтверджується наявністю гусеничного екскаватора та значної кількості будівельного сміття, що складається з уламків цегли, бетону та металевих конструкцій. Під час обстеження на територію будівельного майданчика потрапити не вдалося. На паркані будівельного майданчика розміщено паспорт об`єкта будівництва. Замовник об`єкта будівництва «Нове будівництво багатоквартирних житлових будинків з паркінгом та об`єктами інженерної інфраструктури зі знесенням існуючих споруд по вул. Тютюнників, 55-55-а у м. Львові» - ТОВ «АВАЛОН КОНСТРАКШН», підрядник - ТОВ «ДЕВЕЛОПМЕНТ ІНВЕСТ ГРУП».
До акту візуального обстеження на території історичного ареалу м. Львова від 11.04.2025 додано матеріали фотофіксації містобудівних перетворень на земельній ділянці по вул. Тютюнників, 55-55-А у м. Львові.
Із досліджених судом матеріалів фотофіксації встановлено, що територія будівельного майданчика огороджена парканом, на якому розміщено паспорт об`єкту, з якого можна встановити зокрема, що замовником об`єкта «Нове будівництво багатоквартирних житлових будинків з паркінгом та об`єктами інженерної інфраструктури зі знесенням існуючих споруд по вул. Тютюнників, 55-55-а у м. Львові» є ТОВ «АВАЛОН КОНСТРАКШН», а його генеральним підрядником ТОВ «ДЕВЕЛОПМЕНТ ІНВЕСТ ГРУП». 
Матеріалами фотофіксації також підтверджується відображена у акті візуального обстеження інформація про те, що «…на огородженій парканом території наявні ознаки проведення будівельних робіт. Під час проведення обстеження на об`єкті перебували люди, працювала будівельна техніка, активно проводилися демонтажні роботи, що підтверджується наявністю гусеничного екскаватора та значної кількості будівельного сміття, що складається з уламків цегли, бетону та металевих конструкцій.».
Позивач стверджує, що будь-яких будівельних та земляних робіт на спірному об`єкті ним як генеральним підрядником не проводилося, посилаючись при цьому на умови укладеного між ним та замовником ТОВ «АВАЛОН КОНСТРАКШН» договору генерального підряду №01-11/24АК-ДІГ від 01.11.2024, акт Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю від 27.10.2025 №105-пп та висновок №5 від 05.08.2025 Комісії, створеної відповідно до наказу начальника Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю від 17.11.2022 №35 (зі змінами) з розгляду звернень фізичних та юридичних осіб про порушення суб`єктом містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності.
Дослідивши зазначені позивачем докази, суд висновує, що такі не спростовують доводи викладені у акті візуального обстеження на території історичного ареалу м. Львова від 11.04.2025 та зафіксовані фотофіксацією до акту огляду, які власне стали підставою прийняття спірного припису.
Також суд звертає увагу, що акт ІДАБК від 27.10.2025 №105-пп та висновок Комісії №5 від 05.08.2025 складені вже після прийняття спірного припису (16.05.2025), яким власне Міністерство культури та стратегічних комунікацій України зобов`язало ТОВ «ДЕВЕЛОПМЕНТ ІНВЕСТ ГРУП» негайно припинити проведення будь-яких будівельних робіт на об`єкті.
Відтак позивачем не надано суду жодних доказів, які б спростовували доводи викладені у акті візуального обстеження на території історичного ареалу м. Львова від 11.04.2025 та зафіксовані фотофіксацією до акту огляду.
Зважаючи на те, що земельна ділянка за адресою: вул. Тютюнників, 55-55а у м. Львові входить до меж історичного ареалу міста Львова та меж охоронної (буферної) зони об`єкта «Архітектурний ансамбль історичного центру Львова», включеного до Списку всесвітньої спадщини ЮНЕСКО, то проведення будь-яких будівельних чи земляних робіт на території історичного ареалу міста Львова та в межах буферної зони об`єкта «Архітектурний ансамбль історичного центра Львова», включеного до Списку всесвітньої спадщини ЮНЕСКО, за відсутності погодженої у встановленому порядку проєктної документації з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини, є порушенням вимог ст. 32 Закону №1805-ІІІ.
Щодо доводів позивача в частині процедури прийняття оскаржуваного припису, то суд зазначає, що Верховний Суд неодноразово звертав увагу, що самого лише посилання на порушення процедури повідомлення про час та місце розгляду справи недостатньо для визнання постанови протиправною. Така особа може навести суду свої заперечення та надати відповідні докази, які така особа мала наміри подати до уповноваженої особи, для доведення дотримання законодавства у своїй діяльності тощо. Крім того, Верховний Суд зазначив, що під час оцінки рішень суб`єктів владних повноважень на їх відповідність критеріям, визначеним частиною другою статті 2 КАС України, суди повинні уникати надмірного формалізму, а констатуючи порушення відповідачем процедури розгляду справи також перевірити доводи позивача щодо суті виявлених порушень.
Також Верховний Суд зазначив, що формальні порушення процедури повідомлення суб`єкта господарювання про проведення перевірки та про розгляд справи про порушення містобудівного законодавства не можуть слугувати самостійною підставою для скасування рішення суб`єкта владних повноважень, прийнятого за результатом проведення такої перевірки та розгляду справи (постанова Верховного Суду від 19 травня 2021 року у справі № 210/5129/17).
З огляду на зазначене, суд враховує, що позивач після винесення спірного припису ні у листі-зверненні до заступника Міністра культури та стратегічних комунікацій України Бєляєва С.С., ні під час розгляду справи в суді не спростував фактів порушення законодавства про охорону культурної спадщини, які викладені у спірному приписі, а тому допущення процедури прийняття оскаржуваного припису не може слугувати самостійною підставою для його скасування.
Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги ТОВ «ДЕВЕЛОПМЕНТ ІНВЕСТ ГРУП» не підлягають до задоволення, оскільки оспорюваний у цій справі припис відповідає критеріям, визначеним положенням статті 19 Конституції України та статті 2 КАС України.
Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).
Частиною 1 ст.77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Згідно з ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних у матеріалах справи, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що не підлягають до задоволення.
Відповідно до ст. 139 КАС України розподіл судового збору не здійснюється.
Керуючись ст. ст. 2, 72-77, 139, 242-246, 255, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
в и р і ш и в :

у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕВЕЛОПМЕНТ ІНВЕСТ ГРУП» до Міністерства культури України, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «АВАЛОН КОНСТРАКШН», третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Громадської організації «Народна дія Львів», про визнання протиправним та скасування припису, відмовити повністю.
Розподіл судового збору не здійснюється.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Суддя Сидор Н.Т.