Справа №639/1153/19
Провадження №1-кп/639/39/26

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2026 року м. Харків
Новобаварський районний суд міста Харкова у складі:
головуючого судді – ОСОБА_1 ,
за участю секретарів – ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
прокурора – ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
представника потерпілого – адвоката ОСОБА_8 ,
потерпілого - ОСОБА_9 ,
захисників-адвокатів: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,
обвинуваченого - ОСОБА_12 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові обвинувальний акт у кримінальному провадженні №12018220500002273 від 11.12.2018 за обвинуваченням 
ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Яланець Томашпільського району Вінницької області, громадянина України, з вищою освітою, офіційно не працюючого, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

ВСТАНОВИВ:
10 грудня 2018 року ОСОБА_12 о 09:00, виїжджав на належному йому легковому автомобілі «CHERY» р.н. НОМЕР_1 з автостоянки, розташованої біля багатоповерхового житлового будинку АДРЕСА_3 , де став ініціатором конфлікту з раніше незнайомим ОСОБА_9 . Саме в той час у ОСОБА_12 виник злочинний умисел, спрямований на спричинення ОСОБА_9 тілесних ушкоджень будь-якого ступеня тяжкості на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_12 спочатку вийшов із салону свого автомобіля та наблизився до ОСОБА_9 , який тримав в руках ящики з продуктами, та, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер свого злочинного діяння, бажаючи настання наслідків у вигляді тілесних ушкоджень, проявляючи агресію, застосовуючи фізичну силу, умисно наніс один удар кулаком правої руки в ділянку лівої щоки та горизонтальної гілки нижньої шелепи ліворуч. Надалі, продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_12 , бажаючи досягти злочинного результату, наніс ще один удар кулаком лівої руки в ділянку правої щоки. Від триманих ударів ОСОБА_9 нахилився від болю. Після цього ОСОБА_12 , вважаючи виконаними до кінця свої протиправні дії, припинив побиття ОСОБА_9 та, байдуже ставлячись до настання будь-яких можливих наслідків зі здоров`ям потерпілого, з місця скоєння злочину зник. В результаті злочинного діяння ОСОБА_12 спричинив потерпілому ОСОБА_9 закриту тупу травму нижньої щелепи у вигляді поперечного перелому нижньої шелепи в ділянці 34 зубу без зміщення, які відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили за собою тривалий розлад здоров`я – відповідно до висновку судово-медичної експертизи №09-38/2019 від 29.01.2019. 
Дотримуючись засад кримінального судочинства, а саме доступу до правосуддя і змагальності сторін та свободи в поданні ними доказів, відповідно до вимог ст. 351 КПК України, допитаний в судовому засідання обвинувачений ОСОБА_12 не визнав себе винним. Цивільний позов не визнає.
В судовому засіданні ОСОБА_12 пояснив, що 10 грудня 2018 року він виїжджав із прибудинкової території на автомобілі, в якому знаходились його дружина та малолітня дитина, а саме зі стоянки за адресою: АДРЕСА_3 . З ранку він планував відвести дитини з дружиною до лікарні у зв`язку з хворобою дитини. З приводу хвороби дитини ОСОБА_12 перебував в пригніченому стані та роздратований. Поруч з виїздом розташовані торговельні місця та біля них завжди припарковані вантажні автомобілі, які перекривають рух іншому транспорту. Виїзд зі двору на вулицю було перегороджено вантажним автомобілем, що не дало можливості проїхати ОСОБА_12 . Він загальмував та побачив, що від вантажного автомобіля відійшов чоловік, як пізніше з`ясувалося, потерпілий ОСОБА_9 , який ніс в руках два ящики з бананами та пішов в напрямку автомобіля ОСОБА_12 . Проходивши поруч ОСОБА_9 , штовхнув автомобіль, в якому знаходився ОСОБА_12 , пошкодивши ліве бокове дзеркало. ОСОБА_12 зробив потерпілому з цього приводу зауваження та останній почав агресивно висловлюватися на адресу ОСОБА_12 та його дружини. Оскільки ОСОБА_12 був схвильований станом здоров`я своєї дитини та їм необхідно було терміново відвідати лікарню і будучи обуреним поведінкою ОСОБА_9 , ОСОБА_12 вийшов з автомобіля та намагався нанести удар потерпілому правою рукою, проте удар не вийшов та прийшовся в шапку потерпілого, проте той кинув ящик на ногу ОСОБА_12 , та останній рефлекторно наніс один удар долонею лівої руки в ліву щоку ОСОБА_9 , від чого той похитнувся та мало не впав. Через деякий час сторонні особи та дружини обвинуваченого і потерпілого втрутилися у конфлікт та його учасники розійшлися. В подальшому ОСОБА_12 , намагаючись владнати конфлікт, дізнався, що ОСОБА_9 звернувся до лікарні, а через декілька днів пропонував йому матеріальну та моральну допомогу, бажаючи закінчити все мирно, проте потерпілий йому сказав, що потрібно 40000 гривень, на що ОСОБА_12 не погодився. Надалі він дізнався, що існує кримінальне провадження та більше спроб владнати наслідки конфлікту не проявляв. Просив виправдати його, оскільки удару, який б спричинив потерпілому перелом щелепи, він не наносив, оскільки бив його лівою рукою в праву частину обличчя, а потерпілий має перелом щелепи зліва. Обвинувачений наполягає, що не наносив потерпілому таких ударів, від яких могли б виникнути такі наслідки, а також не наносив ударів в щелепу потерпілого. Яким чином утворилися тілесні ушкодження, про які стверджує сторона обвинувачення, ОСОБА_12 не відомо. 
Згідно зі ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Стаття 94 КПК України передбачає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Незважаючи на позицію обвинуваченого ОСОБА_12 про повне невизнання своєї вини, надання ним відповідних показань, винуватість останнього в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні підтверджується дослідженими в судовому засіданнями доказами.
Показаннями потерпілого ОСОБА_9 , який пояснив, що дружина потерпілого, ОСОБА_13 працює в торгівельному майданчику, розташованому біля будинку АДРЕСА_4 . Потерпілий доволі часто допомагає їй та 10.12.2018 р. о 9-00 год. він приїхав за вказаною адресою щоб допомогти дружині розвантажити продукти у торгівельний кіоск. На виїзді з парковки зупинився легковий автомобіль, а саме «CHERY» р.н. НОМЕР_1 . Водій, як потім з`ясувалось ОСОБА_12 почав подавати звуковий сигнал, на що потерпілий попросив його почекати, поки він пройде з ящиками в руках. В автомобілі ОСОБА_12 перебувала жінка та дитина. Після цього ОСОБА_12 вийшов з автомобілю, вони відійшли від нього та ОСОБА_12 наніс потерпілому удар в ліву частини щелепи знизу правою рукою та потім лівою рукою в область правого вуха. Потерпілий відчув різкий біль від отриманих ударів та рефлекторно випустив з рук ящики та похитнувся в бік припаркованого автомобілю, але ж встояв на ногах. З кіоску вийшла дружина потерпілого побачивши бійку, також вийшли вантажник та водій, почали зупиняти конфлікт. ОСОБА_12 дістав з автомобілю дерев`яний предмет, схожий на біту, почав погрожувати, а потім поїхав. Надалі. Відчуваючи сильний біль, ОСОБА_9 звернувся до лікарні де був госпіталізований до стаціонару, йому зробили операцію. Після подій потерпілий півтора місяці не міг нормально харчуватися, втратив зуб, потребує операції.
Показаннями свідка ОСОБА_14 , який пояснив, що йому зателефонував працівник ЖЕК та повідомив, що біля будинку між особами виник конфлікт та бійка. Потім працівники поліції викликали свідка до відділку та попросили надати відеозапис з камери спостереження, оскільки відбувся конфлікт. Свідок надав відповідні файли відеозапису з відеокамер спостереження. Обставини конфлікту свідок бачив, коли передивлявся відео матеріали. Будь-яких інших запитів стосовно надання відео з камер не надходило. Співробітникам поліції відео було видано один раз на їх вимогу.

Показаннями свідка ОСОБА_15 , який пояснив, що 10 грудня 2018 року бачив, як біля 24-поверхового будинку в районі вулиці Камської зупинився вантажний автомобіль, перекривши виїзд іншим автомобілям з прибудинкової території. Потерпілого ОСОБА_9 свідок знав раніше. ОСОБА_9 розвантажував автомобіль та переносив до свого кіоску ящики з продукцією. В цей час з прибудинкової території почав виїжджати легковий автомобіль та водій цього автомобілю, як потім з`ясувалось ОСОБА_12 висловив претензію, що було перекрито виїзд. Останній, зупинившись на виїзді, оскільки не міг рухатись далі, вийшов з автомобіля та попрямував до потерпілого. Підійшов до ОСОБА_9 , обвинувачений наніс йому удар в обличчя лівою рукою. Потім підбігли жінки і почали розводити конфліктуючих. ОСОБА_9 кинув ящики на землю, після чого продовжувалася словесна перепалка. Більше ударів свідок не бачив.
Показаннями свідка ОСОБА_13 , яка пояснила що вона є дружиною потерпілого ОСОБА_9 10.12.2018 р. вона знаходилась в торгівельному павільйоні біля будинку АДРЕСА_5 де здійснює свою підприємницьку діяльність, пов`язану з торгівлею продуктами харчування. Зранку приїхав до кіоску її чоловік та почав розвантажувати машину з товаром. По спливу декілька хвилин свідку повідомили знайомі перехожі, що на вулиці відбувається сутичка між її чоловіком – ОСОБА_9 та незнайомим чоловіком. Свідок вийшла на вулицю з приміщення кіоску та побачила, що стоїть вантажний автомобіль та легковий автомобіль, а ОСОБА_9 , стоячи поруч з легковим автомобілем тримає в руках ящики. В той момент вона побачила, як обвинувачений наносить потерпілому удар в обличчя, після чого ОСОБА_9 кинув ящики на землю. Удар був нанесений потерпілому у шелепу, а саме правою рукою. Вона, а також вантажники та жінка, яка вийшла з автомобілю, втрутилися в конфлікт та припинили його. Далі обвинувачений дістав зі свого автомобіля предмет, схожий на біту і в цей момент свідок стала між ним та потерпілим. Обвинувачений сів в свій автомобіль і поїхав. Після цього вона побачила, що у потерпілого була ротова кровотеча та виникла пухлина на нижній шелепі. Через деякий час, жінка, яка знаходилась в автомобілі обвинуваченого повернулась та почала пред`являти претензії, що начебто потерпілий пошкодив їх автомобіль ящиками з продуктами. ОСОБА_9 відчував постійний біль в шелепі та звернувся до лікарів. Після повернення з лікарні ОСОБА_9 повідомив, що в нього перелом щелепи. 
Показаннями свідка ОСОБА_16 , яка пояснила, що обвинувачений ОСОБА_12 є її чоловіком. Від шлюбу вони мають малолітню дитину. Напередодні 10.12.2018 р. дитина захворіла та вони разом з чоловіком з ранку поїхали з дитиною до лікарні. При виїзді з прибудинкової території, дорогу перегородив вантажний автомобіль. Особи, які знаходились поруч з автомобілем почали його розвантажувати, у зв`язку з чим дитина не могла своєчасно потрапити до лікарні. Потерпілий розвантажував автомобіль дістаючи з нього ящики з бананами. Коли потерпілий проходив повз автомобіля, в якому знаходилась свідок з дитиною та чоловіком ОСОБА_12 , то ОСОБА_9 зачепив ящиками автомобіль, а свідок почула удар та хруст. Стало зрозуміло, що автомобіль пошкоджено. ОСОБА_9 врізався в бік машини та почав висловлюватися нецензурно на адресу чоловіка, висловлюючи претензії, що той став на проході. ОСОБА_12 вийшов з автомобіля та штовхнув потерпілого в плече, він випустив ящики та замахнувся на ОСОБА_12 , той ухилився та наніс йому удар лівою долонею в щоку. ОСОБА_16 побачивши конфлікт також вийшла з автомобіля та почала їх рознімати. В подальшому словесний конфлікт продовжувався, а потім свідок з родиною, на своєму автомобілі повезли дитину до лікарні. Через деякий час повернулися, свідок зайшла в кіоск та намагалася вирішити ситуацію. ОСОБА_9 був в приміщенні кіоску та на всі запитання відповів, що почуває себе нормально, потім став знову нецензурно висловлюватися на адресу свідка. ОСОБА_12 пропонував потерпілому оплатити лікування, однак той повідомив, що про це рано говорити. 
Показаннями свідка ОСОБА_17 , який пояснив що в день подій, на прохання потерпілого ОСОБА_9 , на вантажному автомобілі вони під`їхали за адресою: АДРЕСА_5 де було розташований магазин потерпілого. Потерпілий попросив підвезти декілька ящиків з бананами. Під`їхавши на місце, зупинивши автомобіль, ОСОБА_17 , знаходившись в середині «будки» автомобіля, почав розвантажувати ящики з бананами, які просив підвезти потерпілий. Знаходячись в середині будки автомобіля, та подаючи потерпілому ящики, коли ОСОБА_9 відійшов від автомобіля тримаючи в руках ящики, свідок почув, що відбувається сварка та агресивне спілкування між потерплим та незнайомим чоловіком, я потім з`ясувалось це був ОСОБА_12 . Останній висловлював претензії ОСОБА_9 претензії, щодо перекриття вантажним автомобілем виїзду з двору автомобілю обвинуваченого. В автомобілі ОСОБА_12 знаходилась жінка та дитина. Із спілкування між обвинуваченим та потерпілим, ОСОБА_17 зробив висновок, що обвинуваченому необхідно було терміново везти дитину до лікарні та з цього приводу виник конфлікт. Нанесення ударів обвинуваченим потерпілому ОСОБА_17 не бачив, але коли він вийшов з автомобілю, то бачив, що ОСОБА_12 жестикулював своїми руками перед обличчям потерпілого, а ОСОБА_9 не кинувши ящики на землю, руками тримався за обличчя та нижню щелепу. Свідок побачив, що в області нижньої щелепи потерпілого була значна пухлина, але до цих події будь-яких тілесних пошкоджень ОСОБА_9 не мав. Після нетривалого спілкування обвинувачений сів в свій автомобіль та поїхав. Сварка між обвинуваченим та потерпілим тривала біля хвилини. Про те, що ОСОБА_12 побив потерпілого та зламав останньому щелепу, свідку стало відомо через деякий час від сторонніх осіб. 
Показаннями свідка ОСОБА_18 , який пояснив, що працює водієм. З потерпілим та обвинуваченим ніяких стосунків не підтримує. В день вчинення злочину, на прохання потерпілого ОСОБА_19 підвезли продукцію до магазину за адресою: АДРЕСА_5 . Він зупинив свій вантажний автомобіль перекривши ним виїзд іншим автомобілям з прибудинкової території. Зупинивши автомобіль свідок побачив, що зі двору виїжджає автомобіль під керуванням обвинуваченого, як потім з`ясувалось це був ОСОБА_12 . Останній, опустивши скло дверей свого автомобіля, агресивно почав пред`являти претензії, що перекрито виїзд. Потім ОСОБА_12 почав сперечались з потерпілим ОСОБА_20 та наніс потерпілому удар в обличчя. Потерпілий кинув ящики на землю та свідок, а також ще декілька осіб втрутились в конфлікт, після чого обвинувачений сів до свого автомобіля і поїхав. Свідок стверджує, що бачив як ОСОБА_12 розмахував своїми руками перед обличчям потерпілого. Нанесення удару потерпілому свідок не бачив. Але свідок стверджує, що бачив, як обвинувачений відводив свою руку від голови потерпілого, а останній тримався руками за своє обличчя. 
Допитані в судовому засіданні 09 жовтня 2025 р. та 23 вересня 2025 року експерти ОСОБА_21 та ОСОБА_22 підтримали наданий ними висновок, надали тотожні показання, відповідно з якими експертам на виконання надійшла ухвала суду від 25.01.2024 р. та матеріали кримінального провадження №639/1153/19. Дослідження відеозаписів проводилось відповідно до вимог ДСТУ EN ISO/IEC17025:2019. Досліджуванні об`єкти два CD-R диски та відео файли, які містяться на них. Дослідженням наданих відеозаписів встановлено, що на відео зображеннях фіксується ділянка перед будівлею на які встановлено відеокамеру та у віддаленні від неї розташовані проїзні частини, що знаходяться під кутом 90 градусів одна до одної. Також зафіксовано виїзд з прибудинкової території, паркан та пішохідні тротуари. Відеозаписом фіксуються декілька транспортних засобів. На часовій позначці 09:02:16 в полі зору відеокамери з`являється вантажний автомобіль, на фургоні якого є напис «КУМ Дешевые продукты», який рухається зліва направо відносно екрану відеозапису та потім зупиняється навпроти виїзду на вул. Пермську. До задньої частини фургону вказаного автомобіля підійшли два чоловіки, один з яких відкрив двері фургону. На часовій позначці 09:02:49 в полі зору відеокамери з`являється автомобіль «Chery» р. н. НОМЕР_2 , який рухається в напрямку вул. Пермської і потім зупиняється перед виїздом. Вантажний автомобіль починає здавати назад, пропускаючи автомобіль «Chery». Чоловік, що стояв біля вантажного автомобіля ОСОБА_9 , відходить від нього, тримаючи в руках два ящики. Автомобіль «Chery» починає повільно рухатись. ОСОБА_9 прямує в бік автомобіля. «Chery» і на часовій позначці 09:03:28 контактує (стикається) з його бічною правою передньою частиною. Автомобіль «Chery» зупиняється, з нього виходить ОСОБА_12 , який на часовій позначці 09:03:39 - 09:03:40 лівою рукою наносить удар ОСОБА_9 в праву частину обличчя, потім розвертає його та штовхає правою рукою в ліве плече. Далі ОСОБА_9 підходить до ОСОБА_12 . Останній стоїть спиною до об`єктиву відеокамери. На часовій позначці 09:03:47 ОСОБА_12 , згинає праву руку, трохи повертається праворуч і робить рух правою рукою в напрямку ОСОБА_9 .. Останній кидає ящики, один з яких потрапляє на ліву ногу ОСОБА_12 . Далі, на часовій позначці 09:03:48 ОСОБА_12 наносить лівою рукою удар в праву частину обличчя (шоку), в область нижньої щелепи ОСОБА_9 . Останній падає на автомобіль «Chery» ОСОБА_12 підходить до ОСОБА_9 . Останній закриває обличчя руками, ОСОБА_12 декілька раз замахується на ОСОБА_9 , той його відштовхує. ОСОБА_9 відступає до вантажного автомобіля. До вищевказаних осіб підходять три чоловіка та дві жінки, які відсторонюють ОСОБА_9 та ОСОБА_12 і намагаються зупинити конфлікт. 
Експерти наполягають та на неодноразові питання сторони захисту стверджують, що встановити, чи наніс ОСОБА_12 удар правою рукою в ліву щоку ОСОБА_9 перед тим, як він відпускає ящики, не представляється можливим в зв`язку з тим, що ОСОБА_12 стоїть спиною до об`єктиву відеокамери, перекриваючи зображення ОСОБА_9 , а саме, ліву частину обличчя останнього. Також експерти зазначають, що встановити наявність удару нанесеного ОСОБА_12 ОСОБА_9 , або стверджувати про відсутність такого удару не має можливості у зв`язку з тим, що ОСОБА_12 перекривав собою потерпілого та відеокамерою це не зафіксовано. Але, експерти пояснюють, що на часовій позначці 09:03:47 ОСОБА_12 , згинає праву руку, трохи повертається праворуч і робить рух правою рукою в напрямку ОСОБА_9 , після чого потерпілий кидає ящики, які тримав в своїх руках.
Медичною довідкою Комунального некомерційного підприємства « ІНФОРМАЦІЯ_2 » від 19.12.2018, із змісту якої вбачається, що ОСОБА_9 перебував на стаціонарному лікуванні в стоматологічному відділенні з 11.12.2018 по 17.12.2018 з діагнозом: перелом тіла нижньої щелепи в області 34 зуба.
Медичною картою стаціонарного хворого ОСОБА_9 № 31425, в якій зазначено, що останній знаходився на лікуванні в МЦЧЛ і реконструктивної хірургії з 11 грудня 2018 р. по 17 грудня 2018 р. з діагнозом - перелом тіла нижньої щелепи в області 34 зуба. Потерпілому зроблено операцію стосовно отриманої травми та були надані лікувальні та трудові рекомендації. 
Ухвало слідчого судді Жовтневого районного суду міста Харкова задоволено клопотання слідчого СВ Новобаварського ВП ГУНП в Харківській області та призначено судово-медичну експертизу. 
Протоколом проведення слідчого експерименту від 14.01.2019 за участю потерпілого ОСОБА_9 , експерта та статиста, двох понятих, з фото таблицею до нього. Даною процесуальною дією були зафіксовані показання потерпілого ОСОБА_9 , останній показав на статисті механізм спричинення обвинуваченим ОСОБА_12 тілесних ушкоджень. 
Висновком судово-медичної експертизи № 09-38/2019 від 29.01.2019, відповідно до якого у ОСОБА_9 встановлена закрита тупа травма нижньої щелепи у вигляді поперечного перелому нижньої щелепи в ділянці 34 зубу без зміщення. Дана травма у своїй течії обумовила до оперативного втручання – видалення 33 зубу та фіксацією металевою шиною щелепи. Тілесні ушкодження утворилися від ударно-травматичного впливу тупого твердого предметів в ділянку перелому та могла бути отримана не пізніше дати звернення в лікувальний заклад, де й була встановлена. За ступенем тяжкості тілесні ушкодження не є небезпечними для життя в момент заподіяння, а спричинили за собою тривалий розлад здоров`я понад 3 тижнів (21 дня) і за цією ознакою відносяться до ушкоджень середнього ступеня тяжкості. Покази ОСОБА_9 , викладені у наданій завіреній копії протоколу проведення слідчого експерименту від 14.01.2019, в цілому не суперечать об`єктивним судово-медичним даним в частині терміну і механізму отримання встановленої травми при заподіянні «удару кулаком в ділянку лівої щоки та горизонтальної гілки нижньої щелепи ліворуч».
Постановою слідчого СВ Новобаварського ВП ГУНП в Харківській області диск CD-R Axent 700 МВ, 80 мін 52Х із відеофайлами визнаний речовими доказами та долучений до кримінального провадження. 
Протоколом огляду предметів від 12 грудня 2018 року слідчий провів огляд предмета, а саме диск CD-R Axent 700 МВ, 80 мін 52Х із відеофайлами. 
Відеозаписом з камери відеоспостереження від 10.12.2018 з автостоянки по АДРЕСА_3 (судова справа, а.с. 204), з якої вбачається, що з території автостоянки виїжджає автомобіль «CHERY» р.н. НОМЕР_1 та зупиняється перед виїздом на вулицю, оскільки виїзд перегородив вантажний автомобіль, який через декілька секунд почав рухатися заднім ходом, звільняючи проїзд. При цьому від зазначеного автомобіля відходить чоловік ( ОСОБА_9 ), який несе в руках ящики та рухається в напрямку автомобіля «CHERY», який починає рух з увімкненим покажчиком правого повороту, та зіштовхується з ним. Через декілька секунд з автомобіля «CHERY» виходить водій ( ОСОБА_12 ) та одразу наносить ОСОБА_9 удар лівою рукою в область обличчя (праву сторону), потім штовхає його через ящики, потерпілий розвертається спиною, ОСОБА_12 знову штовхає його у плече. ОСОБА_9 відходить до вантажного автомобіля, але знову повертається. На відмітці «1 хв. 33 сек» ОСОБА_23 зненацька наносить правою рукою удар ОСОБА_9 в область нижньої щелепи зліва, від чого останній втрачає ящики, що були у нього в руках, та одразу ОСОБА_12 наносить ОСОБА_9 удар долонею лівої руки в область правої щоки, від якого останній втрачає рівновагу та майже падає на капот автомобіля «CHERY». Після цього обидва учасники конфлікту намагаються нанести один одному удари, проте їх рознімають перехожі.
Висновком експерта №29022/29023 від 27 лютого 2020 року. Зазначене дослідження ІНФОРМАЦІЯ_3 проведене за заявою адвоката ОСОБА_11 від 26 грудня 2019 року, захисника обвинуваченого ОСОБА_12 . Експерт дійшов до висновку, що програмно-апаратними засобами, що є в розпорядженні експерта, при дослідженні відеофайлів «NVR ch6 main 20181210090100 20181210091000 dav», ознак монтажу, переривання, змін – не встановлено. Однак, встановити у категоричній формі (підтвердити/спростувати) чи піддавалися змінам досліджувані записи, зафіксовані на лазерних компакт – дисках CD-R №1 та CD-R №2, не представляється можливим у зв`язку з тим, що не була встановлена оригінальність цих записів. У двох наданих для дослідження відеозаписах (відеофайли NVR ch6 main 20181210090100 20181210091000 dav») на часовій відмітці «1 хв. 33 сек», як від початку відтворення відеозаписів, так і згідно показників таймерів, що є на відеозображеннях, події, пов`язані з нанесенням однією особою удару правою рукою іншій особі в область нижньої щелепи зліва, від чого остання особа втрачає ящики, що були у нього в руках; а також події, пов`язані з нанесенням однією особою удару кулаком правої руки іншій особі в ділянку лівої щоки та горизонтальної гілки нижньої щелепи, ліворуч, струсу всього тіла або його частини, а саме голови, не зафіксовані. 
Ухвалою ІНФОРМАЦІЯ_4 від 06 жовтня 2022 року клопотання захисника-адвоката ОСОБА_11 задоволено та призначено комплексну експертизу відео, звукозапису та фототехнічну експертизу, проведення якої доручено національному науковому центру « ІНФОРМАЦІЯ_5 ».
Висновком експерта №24545/24835 від 20 вересня 2023 року. Дослідженням встановлено: надано лазерний компакт – диск CD-R Axent №D3121WG11120573LH. В результаті проведеного дослідження експерти констатують наступне: часові позначки таймера відеозапису «NVR ch main 20181210092744 20181210093803 dav 2018-12-10 09:27:42 – «2018-12-10 09:32:16» не відповідають часовій позначці події, яка, згідно даним, вказаним в ухвалі, сталася о 09.00 хв.; подія, пов`язана з нанесенням однією особою іншій особі удару на відеозапису «NVR ch main 20181210092744 20181210093803 dav» не зафіксовано. Висновок, що на відеозапису «NVR ch main 20181210092744 20181210093803 dav, наданому на дослідженні, подія пов`язана з нанесенням однією особою іншій особі удару (ударів), яка сталася 10 грудня 2018 р. о 09.00 біля будинку АДРЕСА_3 не зафіксована. 
Ухвалою ІНФОРМАЦІЯ_6 від 25 січня 2024 року клопотання захисника-адвоката ОСОБА_11 задоволено та призначено комплексну експертизу відео, звукозапису та фототехнічну експертизу, проведення якої доручено національному науковому центру « ІНФОРМАЦІЯ_5 ».
Висновком експертів №1019/1082 від 30 жовтня 2024 року на дослідження експертів надані два лазерних диска CD-R KAKTUZ №RFD80N80GM (однаковий номер партії) прошиті у білому паперовому конверті в матеріалах справи в т. 2 арк. 130. Дослідженням відеозаписів встановлено, що на відео зображеннях фіксується ділянка перед будівлею (спорудою), на якій встановлено відеокамеру, поблизу якої та у віддаленні від неї розташовані проїзні частини, що знаходяться 90 градусів одна від одної. Поблизу будівлі, на якій встановлено відеокамеру, розташований виїзд з території, огородженої парканом. На відеозображенні фіксуються різні транспортні засоби, що рухаються по проїзних частинах, та люди, що рухаються по пішохідних тротуарах. На часовій позначці 09:02:49 в полі зору відеокамери з`являється автомобіль «Cheri» р.н. НОМЕР_1 , який рухається у напрямку вул. Пермської і потім зупиняється перед виїздом. Вантажний автомобіль починає здавати назад, пропускаючи автомобіль «Cheri». Чоловік, що стояв біля вантажного автомобіля, згідно даним ухвали – ОСОБА_9 , відходить від нього, тримаючи в руках два ящики. Автомобіль «Cheri» р.н. НОМЕР_1 починає повільно рухатись. ОСОБА_9 прямує в бік автомобіля «Cheri» і на часовій позначці 09:03:28 контактує (стикається) з його бічною правою передньою частиною. Автомобіль «Cheri» зупиняється, з нього виходить водій – ОСОБА_12 (згідно даним ухвали), який на часові позначці 09:03:39 – 09:03:40 лівою рукою наносить удар ОСОБА_9 в праву частину обличчя (рис. 7-11), потім розвертає його та штовхає правою рукою в ліве плече (рис. 12). Далі ОСОБА_9 підходить до ОСОБА_12 (рис. 13). ОСОБА_12 згинає праву руку, трохи повертається праворуч і робить рух правою рукою в напрямку ОСОБА_9 (рис. 14, 15). Останній кидає ящики, один з яких потрапляє на ліву ногу ОСОБА_12 (рис. 16). Встановити, чи наніс ОСОБА_12 удар правою рукою в ліву щоку ОСОБА_9 перед тим, як він відпускає ящики, не представляється можливим в зв`язку з тим, що ОСОБА_12 , стоїть спиною до об`єктиву відеокамери, перекриваючи зображення ОСОБА_9 , а саме, ліву частину обличчя останнього. Далі на часовій позначці 09:03:48 ОСОБА_12 наносить лівою рукою удар в праву частину обличчя (шоку), в область нижньої шелепи ОСОБА_9 (рис. 17-18). Останній падає на автомобіль «Cheri» (рис. 19). ОСОБА_12 підходить до ОСОБА_9 . Останній закриває обличчя руками, ОСОБА_12 декілька раз замахується на ОСОБА_9 , той його відштовхує. ОСОБА_9 відступає до вантажного автомобіля. До вищевказаних осіб підходять три чоловіка та дві жінки, які відсторонюють ОСОБА_9 та ОСОБА_12 і намагаються зупинити конфлікт. Подальші події, зафіксовані на відеозапису, не пов`язані з нанесенням однією особою іншій особі ударів. На часові позначці 09:15:25 поле зору відеокамери покидає автомобіль, на часовій позначці 09:06:16 автомобіль «Cheri». Дослідивши матеріали, експерти прийшли до наступних висновків: на наданих на дослідження (відеофайли «NVR ch6 main 20181210090100 20181210091000 dav», що містяться в області даних лазерних дисків CD-R №1 та №2, зафіксована подія, яка сталася згідно показникам дати та часу пристрою відеофіксації 10 грудня 2018 року в період часу 09 год 02 хв. – 09 год. 06 хв., та пов`язана з нанесенням ударів однією особою іншій особі. Встановити чи був нанесений ОСОБА_12 удар правою рукою в ділянку лівої щоки (нижньої щелепи) ОСОБА_9 , виходячи з наданих на дослідження відеозаписів, не представляється можливим з причин, наведених в дослідницької частині висновку. 
Протоколом пред`явлення особи для впізнання від 11 лютого 2019 року, відповідно до якого свідком ОСОБА_15 впізнаний ОСОБА_12 як особа, що нанесла тілесні ушкодження ОСОБА_9 . Вказана слідча дія проводилась в присутності двох понятих. Додаток до протоколу впізнання від 11 лютого 2019 року із зображенням впізнання свідком обвинуваченого ОСОБА_12 додається. 
Протоколом пред`явлення особи для впізнання від 17 лютого 2019 року за фотознімками. Свідок ОСОБА_18 впізнав особу (фото №2), як того, що спричинив потерпілому ОСОБА_9 тілесні ушкодження. 
Протоколом пред`явлення особи для впізнання від 17 лютого 2019 року за фотознімками. Свідок ОСОБА_24 впізнав особу (фото №4), як того, що спричинив потерпілому ОСОБА_9 тілесні ушкодження. 
Аналізуючи та оцінюючи викладені вище показання потерпілого, обвинуваченого, свідків, експертів, письмові докази надані сторонами кримінального провадження на предмет їх достовірності, належності та допустимості, суд приходить до висновку про відсутність в їх змісту протиріч, та вважає такими, що співвідносяться між собою, здобуті без порушення закону, а тому підстав для визнання доказів по даному кримінальному провадженні, відповідно до ст. 87-89 КПК України не встановлено. 
Суд не погоджується з доводами сторони захисту, викладеними в клопотаннях від 22.07.2022 про визнання протоколу проведення слідчого експерименту від 14.10.2019, а також про визнання висновку експерта ІНФОРМАЦІЯ_7 №09-38/2019 від 10.01.2019 р. – недопустимим, з наступних підстав. 
Згідно ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Відповідно до ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 240 КПК України з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий, прокурор має право провести слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань.
Як вбачається з матеріалів справи в ході досудового розслідування проведено слідчий експеримент 14.01.2019 з дотриманням правил, передбачених ст. 223, 240 КПК, за участю потерпілого, понятих, статиста та експерта, яким перед початком проведення слідчої дії роз`яснено їх права і обов`язки, передбачені КПК, а також відповідальність, встановлена законом. Хід і результати проведення процесуальної дії зафіксовані у протоколі від 14.01.2019, який за формою та змістом відповідає вимогам ст. 104 КПК України. Будь-яких клопотань під час проведення слідчого експерименту, зауважень з приводу проведення вказаної слідчої дії ніхто з учасників не заявляв.
Процесуальна дія – слідчий експеримент 14.01.2019 було проведено з 13.20 год. по 13.35 год. слідчим СВ Новобаварського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_25 за участю потерпілого ОСОБА_9 , експерта ОСОБА_26 , статиста ОСОБА_27 , понятих ОСОБА_28 та ОСОБА_29 . Таким чином, слідчим визначено коло осіб, які брали участь при проведенні слідчого експерименту. Ця процесуальна дія проводилась за адресою: АДРЕСА_6 , тобто в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_7 ( АДРЕСА_7 ). Метою проведення слідчого експерименту (відповідно до змісту протоколу від 14.01.2019) є відтворення механізму спричинених тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_9 , а тому необхідності проведення процесуальної дії безпосередньо на місці вчинення злочину не було. Крім того, в судових засідання сторона захисту та обвинувачений ставили під сумнів саме механізм спричинення тілесних пошкоджень потерпілому, а не місце та час події. Суд погоджується з доводами сторони захисту, що формулювання слідчого при зазначенні технічного засобу, із застосуванням якого проводилась фіксація слідчого експерименту «мій телефон» без зазначення характеристик такого технічного приладу не вірною, але це не змінює змісту інформації отриманої в ході слідчої дії за участі потерпілого, експерта, статиста, понятих. 
В постанові Верховного Суду України від 27 лютого 2023 року справа №200/9992/16-к, провадження №51-1866КМ22 визначено, що відсутність у протоколах слідчого експерименту даних про марку фотоапарата, як і не зазначення його технічних характеристик, не ставить під сумнів допустимість цих протоколів, оскільки, по-перше, цей фотоапарат використовувався для простого фотографування демонстрованих засудженими дій і подальшого складання фото таблиць до протоколів, а тому конкретна його марка і технічні характеристики не мають вирішального значення для цих цілей. Посилання захисників на незазначені у протоколах слідчих експериментів всіх учасників слідчих дій, носять формальний характер без конкретизації того, кого саме не було вказано, яке значення або вплив ці особи мали на результати проведених слідчих дій. 
Відхиляючи аргументи сторони захисту про істотне порушення приписів вказаного Кодексу, сумнівність походження медичної документації та сформованого на її основі експертного висновку, судом було встановлено, що на підставі ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 10 січня 2019 року по даному кримінальному провадженню призначено судову-медичну експертизу, проведення якої доручено експертам ІНФОРМАЦІЯ_8 . Слідчий суддя зазначив, що для проведення експертизи необхідно надати матеріали кримінального провадження. 12 грудня 2018 року слідчим скеровано до КНП « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ХМР запит про витребування інформації перебування потерпілого ОСОБА_9 на лікуванні та надання відповідної медичної документації. Запитувана інформація та медична документація з медичної карти №31425 була отримана слідчим 10.01.2019. Також судом встановлено, що для вирішення конкретних медичних питань, експерту направлені медична картка стаціонарного хворого ОСОБА_9 , копія протоколу слідчого експерименту за участю потерпілого від 14.01.2019 року та фототаблицею, в зв`язку з чим суд прийшов до висновку, що у даному випадку, для оцінки потреб досудового розслідування, обґрунтовано не застосовувались заходи забезпечення кримінального провадження, тобто тимчасовий доступ до речей і документів. Потерпілий ОСОБА_9 не заперечував надання свого дозволу на використання його медичної документації в ході досудового розслідування та достовірності викладеної в ній інформації. Клопотання про призначення додаткової чи повторної судово-медичної експертизи та про допит у судовому засіданні експерта з приводу встановлення ним ступеню тяжкості отриманих потерпілим тілесних ушкоджень та інших обставин проведення експертизи сторона захисту не заявляла. 
Такий підхід правозастосування узгоджується із судовою практикою Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, зокрема постановами від 21 липня 2021 року у справі № 552/1884/20 та від 14 лютого 2024 року у справі № 199/3623/23. 
Показання потерпілого та свідків повністю узгоджуються між собою та мають взаємодоповнюючий логічний послідовний характер, крім того - підтверджуються іншими доказами, які наведені вище та спростовують показання обвинуваченого ОСОБА_12 в повному обсязі, які розцінюються судом, як спосіб захисту та такими, що свідчать про бажання обвинуваченого ухилитися від кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення. 
Суд вважає безпосередньо досліджені докази належними, допустимими, достовірними, і в сукупності достатніми для належної правової оцінки дій обвинуваченого та визнання його винуватості.
Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, не вбачається, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини та її основоположних свобод не встановлено.
Судом роз`ясненні положення ст. 349 КПК України, щодо порядку дослідження доказів, учасникам процесу вони зрозумілі.
Беручи до уваги не визнання обвинуваченим ОСОБА_12 своєї вини, а також те, що він та сторона захисту піддають сумніву фактичні обставини справи, які викладені в обвинувальному акті, суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, які наполягали на дослідженні доказів в повному обсязі, розглянув дане кримінальне провадження в порядку ст. 349 КПК України, визначивши дослідження об`єму доказів в повному обсязі, допитавши потерпілого, свідків, обвинуваченого, експертів, дослідив докази сторін кримінального провадження. Жодний учасник судового розгляду не був позбавлений або обмежений в наданні доказів для їх дослідження, а також обмежений у доступі до наданих доказів та часі їх дослідження. 
Аналізуючи докази, дослідженні в судовому засіданні, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_12 в обсязі пред`явленого обвинувачення (ст. 337 КПК України), у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України є доведеною. 
Дії ОСОБА_12 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 122 КК України, тобто умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
Така юридична оцінка дій обвинуваченого відповідає фактичним обставинам, встановленим по справі.
Даними про особу обвинуваченого встановлено, що він працює, має постійне місце реєстрації та проживання, за місцем якого характеризується позитивно, раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має на утриманні неповнолітню дитину. 
Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_12 відповідно до ст. 66 КК України, судом не встановлено. 
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Призначаючи покарання, суд керується положеннями ст. 65 КК України, а саме з принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових злочинів та враховує характер і ступень тяжкості скоєного злочину, особу ОСОБА_12 , його відношення до скоєного злочину, його позитивні характеристики, наявність на утриманні неповнолітньої дитини, та вважає, що виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових злочинів можливо без відбуття покарання в місцях позбавлення волі, а тому йому слід обрати покарання не пов`язане з ізоляцією від суспільства. 
Відповідно до ст. 44 КК України передбачено, що особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 49 КК України визначено: строки давності з огляду на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності; обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання.
Строк давності це передбачений ст. 49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, від кримінальної відповідальності.
Таким чином, згідно приписів вказаної статті особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули встановлені законом строки, обчислення яких призупиняється в разі ухилення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, від досудового розслідування або суду та переривається у випадку скоєння зазначеною особою нового кримінального правопорушення.
Відповідно до класифікації злочинів, передбаченої ст. 12 КК України (в редакції, яка діяла на час вчинення інкримінованого кримінального правопорушення) дії, що кваліфікуються за ч. 1 ст. 122 КК України, віднесені до нетяжких злочинів. 
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину.
Згідно обвинувального акту, днем вчинення інкримінованого ОСОБА_12 кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України є 10 грудня 2018 року. Тобто на момент судового розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_12 сплили строки давності, передбачені п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України.
Відповідно до матеріалів справи, із врахуванням положень ст. 49 КК України, суд дійшов висновку, що перебіг давності притягнення до кримінальної відповідальності не зупинявся та не переривався, обвинувачений не ухилялися від досудового розслідування та суду та не вчинили нового злочину, в реєстрі матеріалів досудового розслідування відсутні відомості про зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні, а також відсутні будь-які дані про вчинення ОСОБА_12 іншого кримінального правопорушення чи його ухилення від явки на виклик слідчого, прокурора чи суду.
Враховуючи вище наведене, суд вважає можливим звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1, ст. 122 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Потерпілий ОСОБА_9 у даному кримінальному провадженні подав позовну заяву до обвинуваченого ОСОБА_12 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, розмір матеріальної шкоди 18 224, 46 грн., розмір моральної шкоди 20 000, 00 грн.
Позовні вимоги потерпілого про відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, в розмірі 18 224 грн. 46 коп., підлягають частковому задоволенню, з огляду на наступне.
Згідно з положеннями ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Відповідно до положень ст. ст. 55, 56, 61, 128, 129 КПК України фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та моральної шкоди, вправі пред`явити до обвинуваченого цивільний позов, який розглядається судом у кримінальному провадженні.
Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи, зокрема, обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
У відповідності до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Так, потерпілий ОСОБА_9 у своєму позові зазначає, що матеріальна шкода полягає у понесених ним витратах, пов`язаних із лікуванням.
На підтвердження вартості понесених витрат на лікування до позову долучено копії фіскальних чеків, згідно з якими загальна вартість витрат складає 3 224 грн. 46 коп.
Тому позов потерпілого ОСОБА_9 в частині стягнення майнової шкоди слід задовольнити частково, стягнувши на користь останнього з обвинуваченого ОСОБА_12 матеріальну шкоду в сумі 3 224 грн. 46 коп.
Позовні вимоги потерпілого ОСОБА_9 про стягнення з обвинуваченого моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, в розмірі 20 000, 00 грн., не підлягають задоволенню з огляду на наступне.
Вирішуючи цивільний позов в частині стягнення моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Згідно ст. 23 ЦК України моральна шкода, серед іншого, полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, відповідно до п. 9 ПП ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» за №4 від 31.03.1995, суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру й обсягу заподіяних позивачеві моральних чи фізичних страждань, наявності інших негативних наслідків, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.
При цьому, суд враховує висновок ВП ВС від 16 грудня 2020 року №752/17832/14-ц (14-538цс19), що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.
Виходячи зі ступеня тяжкості та характеру тілесних ушкоджень, спричинених потерпілому, їх наслідків, тривалості лікування, глибини і тривалості його фізичних та душевних страждань, які він зазнав у зв`язку з ушкодженням здоров`я, ступінь впливу наслідків отриманих травм на працездатність потерпілого, терміну тривалості лікування та відновлення стану здоров`я, враховуючи принципи розумності та справедливості, а також те, що моральна шкода не є способом збагачення, суд вважає, що розмір моральної шкоди в сумі 20 000 (двадцять тисяч) гривень, який він в своєму позові просить стягнути з обвинуваченого, є завищений і такий, що не відповідає реально спричиненій шкоді та наслідкам, які настали. Тому, виходячи із засад розумності, виваженості і справедливості, суд вважає, що позовні вимоги в частині заявлених позовних вимог щодо відшкодування потерпілому ОСОБА_9 моральної шкоди задоволенню не підлягають у зв`язку з необґрунтованістю.
Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Судові витрати підлягають стягненню з обвинуваченого на підставі ст. 122, 124 КПК України.
Керуючись ст.ст. 370, 374, 377 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_12 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_12 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 1 (один рік), якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки.
На підставі п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_12 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, місця роботи.
Звільнити ОСОБА_12 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення - злочину передбаченого ч.1 ст. 122 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.
Кримінальне провадження №12018220500002273 від 11.12.2018 стосовно ОСОБА_12 , закрити відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 - задовольнити частково.
Стягнути на користь потерпілого ОСОБА_9 з обвинуваченого ОСОБА_12 – 3 224 грн. 46 коп. (три тисячі двісті двадцять чотири гривні сорок шість копійок) в рахунок відшкодування заподіяної матеріальної шкоди.
Процесуальні витрати у розмірі 36 064, 00 грн. за проведення експертиз стягнути з ОСОБА_12 .
Речовий доказ: CD-R-диск в паперовому конверті з відеозаписом з камер спостереження – залишити в матеріалах кримінального провадження. 
Вирок може бути оскаржений в порядку статті 392 КПК України до Харківського апеляційного суду через Новобаварський районний суд міста Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.
Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, захиснику, потерпілому, представнику потерпілого та прокурору.
Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1