ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
65618, м. Одеса, просп. Шевченка, 29, тел.: (0482) 307-983, 
e-mail: inbox@od.arbitr.gov.ua веб-адреса: http://od.arbitr.gov.ua
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ

"31" березня 2026 р.	м. Одеса 	Справа № 916/180/26	
Господарський суд Одеської області у складі судді Петренко Н.Д., 
за участю секретаря судового засідання Ніконової Д.І.
розглянувши справу № 916/180/26 в порядку загального позовного провадження 
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю “Одеська обласна енергопостачальна компанія” /ЄДРПОУ 42114410, адреса – 65007, Одеська область, м. Одеса, вул. Мала Арнаутська, буд. 88/
до відповідача: Обслуговуючого кооперативу “Чорноморська Рів`єра” /ЄДРПОУ 36970409, адреса – 67571, Одеська область, Одеський район, с Фонтанка, вул. Грецька, буд. 2, прим. 2/2/;
про стягнення 1 634 406,32 грн,

за участі представників учасників справи:
від позивача: адвокат Жосан Т.Ю. за довіреністю; 
від відповідача: не з`явився, повідомлений належним чином;
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю “Одеська обласна енергопостачальна компанія” звернулося до Господарського суду Одеської області з позовною заявою /вх. №192/26 від 26.01.2026/, в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за спожиту електричну енергію у розмірі 1 834 406,32 грн та судовий збір в розмірі 22 012,88 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 12-269-N-ПУП.
При цьому позивач зазначає, що 01.06.2020 року ОК «Чорноморська Рів`єра» звернувся до ТОВ «ООЕК» із заявою-приєднання до умов публічного договору про постачання електричної енергії № 12-269-N-ПУП та також підписав паперову форму публічного договору. Датою початку постачання електричної енергії відповідно до заяви-приєднання є – 01.01.2019. У зв`язку з фактичним укладенням між сторонами Договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг ТОВ «ООЕК» для ОК «Чорноморська Рів`єра» було відкрито особовий рахунок № 12-269-N.
За розрахунковий період жовтні-грудні 2025 року ТОВ «ООЕК» від АТ «ДТЕК Одеські електромережі» як оператора системи розподілу, отримано дані щодо фактичного споживання електричної енергії ОК «Чорноморська Рів`єра», з яких вбачається, що за особовим рахунком № 12-269-N у період жовтні-грудні 2025 року ОК «Чорноморська Рів`єра» було спожито 600 602 кВт.год, в зв`язку з чим ТОВ «ООЕК» було виставлено, а відповідачем отримано рахунки за спожиту у період жовтні-грудні 2025р. електричну енергію на загальну вартість 2 269 883,52 грн (у т.ч. ПДВ).
На погашення заборгованості за спожиту за період жовтні-грудні 2025 року електроенергії ТОВ «ООЕК» було враховано здійснені Споживачем оплати в загальному розмірі 435 477,20 грн. В свою чергу інші грошові кошти в рахунок оплати спожитої у період жовтні грудні 2025р. електричної енергії на розрахункові рахунки ТОВ «ООЕК» відповідачем не перераховувались. Відсутність оплати ОК «Чорноморська Рів`єра» вартості спожитої електричної енергії у розмірі 1 834 406,32 грн. є підставою для захисту прав та інтересів ТОВ «ООЕК» в судовому порядку на підставі ст. 16 ЦК України.
Позов пред`явлено на підставі ст. ст. 11, 202, 526, 546, 714 ЦК України, Закону України “Про ринок електричної енергії”, Правил роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими Постановою НКРЕКП №312 від 14.03.2018.
Ухвалою суду від 02.02.2026 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі № 916/180/26. Постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на "04" березня 2026 р. на 12:30.
Ухвалою суду від 09.02.2026 відмовлено в задоволенні заяви позивача Товариства з обмеженою відповідальністю “Одеська обласна енергопостачальна компанія” про забезпечення позову /вх. № 2-164/26 від 05.02.2026/.
10.02.2026 судом від Обслуговуючого кооперативу «Чорноморська Рів`єра» отримано відзив на позовну заяву /вх.№4957/26 від 10.02.2026/, в якому відповідач визнає позов на суму 1634406,32 грн із строком погашення заборгованості до 30.08.2026 року. 
При цьому ОК «Чорноморська Рів`єра» вказує, що відповідач неодноразово спілкувався з позивачем, ніколи не заперечував наявність заборгованості та не відмовлявся від її оплати, що підтверджується регулярністю платежів. Позовні вимоги відповідач визнає частково. Щодо факту наявності заборгованості та необхідності їх оплати, повністю погоджується. Не визнає в повному обсязі суму стягнення, у зв`язку з наступним. Відповідач створений його засновниками на добровільних засадах у відповідності з чиним законодавством для ведення спільної некомерційної господарської діяльності з метою задоволення економічних, соціальних, побутових та інших потреб, захисту майнових інтересів та забезпечення реалізації його Асоційованих членів отримання житловокомунальних послуг та інших благ в результаті здійснення відповідачем утримання, використання, ремонту, експлуатації, обслуговування неподільного майна багатоквартирних житлових будинків з вбудованими об`єктами побутового обслуговування та соціальної інфраструктури, та прибудинкової території що розташовані за адресою: село Фонтанка, Одеського району, Одеської області. Станом на 10.02.2026 в рахунок оплати спожитої у жовтні 2025 року електричної енергії на розрахункові рахунки позивача відповідачем було перераховано 200000,00 грн. Таким чином, заборгованість за спожиту електричну енергію у період жовтень грудень 2025 р. станом на 10.02.2026 становить 1634406,32 грн. Відповідач зазначає, що у зв`язку із воєнним станом на території України (місто Одеса офіційно визнано територією, де ведуться бойові дії згідно з Наказом Міністерства з питань відновлення України №1151 від 15 липня 2025 року, що набув чинності та опублікований в "Офіційному віснику") мешканці суттєво зменшили оплату власних боргів за спожиту електричну енергію перед відповідачем. В зв`язку з чим відповідач просить суд надати можливість ОК «Чорноморська Рів`єра» оплатити залишок заборгованості у розмірі 1 634 406,32 грн до 30.08.2026.
Також 10.02.2026 відповідачем до суду подано відповідну заяву про розстрочення виконання рішення /вх.№4964/26 від 20.02.2026/, згідно з якою ОК «Чорноморська Рів`єра» просить надати відповідачу розстрочення оплати залишку заборгованості у розмірі 1634406,32 грн до 30.08.2026, за наступним графіком: до 31.03.2026 року - 272400,00 грн; до 30.04.2026 року - 272400,00 грн; до 31.05.2026 року - 272400,00 грн; до 30.06.2026 року - 272400,00 грн; до 31.07.2026 року - 272400,00 грн; до 30.08.2026 року - 272406,32 грн.
16.02.2026 судом від позивача ТОВ «ООЕК» отримано заяву про зменшення позовних вимог від /вх.№ 5643/26 від 16.02.2026/, згідно з якою позивач просить:
- Стягнути з Обслуговуючого кооперативу «Чорноморська Рів`єра» (67571, Одеська обл., Одеський р-н, с. Фонтанка, вул. Грецька, буд. 2, прим. 2/2, код ЄДРПОУ 36970409) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеська обласна енергопостачальна компанія» (65007, м. Одеса, вул. Мала Арнаутська, 88, код ЄДРПОУ 42114410) заборгованість за спожиту електричну енергію у розмірі 1 634 406,32 грн та судовий збір в розмірі 19 612,88 грн. 
- Повернути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеська обласна енергопостачальна компанія» (65007, м. Одеса, вул. Мала Арнаутська, буд. 88, код ЄДРПОУ 42114410) суму судового збору в розмірі 11 953,28 грн (одинадцять тисяч дев`ятсот п`ятдесят три гривні 28 копійок).
В заяві про зменшення позовних вимог позивач вказує, що 30.01.2026 року відповідачем було перераховано на рахунок ТОВ «ООЕК» кошти в розмірі 200 000,00 грн, що були зараховані ТОВ «ООЕК» в рахунок часткового погашення заборгованості за спожиту в жовтні 2025 року електричну енергію. Таким чином, із врахуванням часткової оплати спожитої електроенергії, станом на день звернення із цією заявою, залишок заборгованості ОК «Чорноморська Рів`єра» за спожиту електроенергію за період жовтень-грудень 2025 року складає – 1 634 406,32 грн.
Окрім того, позивачем також до суду подано заперечення на заяву про розстрочення рішення виконання суду від 16.02.2026 р. /вх. № 5645/26 від 16.02.2026/. В запереченні позивач зазначає, що відповідачем не надано до суду жодних доказів неможливості розрахуватись за спожиту електричну енергію перед ТОВ «ООЕК» на підтвердження доводів наведених у заяві про розстрочення виконання чи відсутність будь-яких коштів на рахунках останнього, чи відсутність майна на яке може бути звернено стягнення. Відповідачем не було доведено наявність виняткового характеру обставин, що зумовили його звернення до суду з вимогою про розстрочку виконання рішення. Також позивач наголошує на тому, що при прийнятті рішення щодо надання розстрочення виконання рішення, суд зобов`язаний врахувати матеріальні інтереси обох сторін. Запровадження воєнного стану в Україні не звільняє споживачів від обов`язку сплачувати вартість спожитої електричної енергії. Ключова проблема на ринку електричної енергії на даний час – катастрофічно низький рівень розрахунків за отримані послуги. Крім того, відпуск електричної енергії є постійним і безперервним збалансуванням виробництва і споживання електроенергії, що можливо лише при умові повної та своєчасної оплати за спожиту електричну енергію. Для електричної енергії як товару характерним є одночасність її виробництва та споживання. Для постачання електричної енергії ТОВ «ООЕК» закуповує цю електричну енергію на ринку на добу наперед та розрахується наперед. Таким чином, функціонування енергетичної системи Одеської області повністю залежить від платоспроможності споживачів постачальникам електричної енергії. Проте, правовідносини, що склались між позивачем та відповідачем, свідчать про несумлінне ставлення останнього до своїх обов`язків в частині оплати вартості спожитої електричної енергії. Несвоєчасне виконання своїх зобов`язань за договором про постачання електричної енергії та розстрочення виконання рішення Господарського суду Одеської області з боку відповідача ставить під загрозу можливість надалі здійснювати закупівлю електричної енергії для споживачів усієї Одеської області. Окрім того, ТОВ «ООЕК» своєчасно здійснює закупівлю електричної енергії для відповідача та не має можливості розстрочувати/відстрочувати платежі, оскільки за несвоєчасне погашення заборгованості передбачено переддефолтний та дефолтний стан як постачальника електричної енергії. У зв`язку з чим, ТОВ «ООЕК» фактично здійснило закупівлю електричної енергії для потреб електроустановок ОК «Чорноморська Рів`єра» за власні грошові кошти. З огляду на викладене, задоволення заяви відповідача про надання розстрочки виконання рішення призведе до порушення законних прав ТОВ «ООЕК», та матиме наслідком погіршення фінансового стану позивача. Поряд із цим, під час розгляду заяви відповідача про розстрочку виконання рішення, судом має бути врахований майновий стан позивача. Будь-який електропостачальник відповідно до положень Закону України «Про ринок електричної енергії» та ПРРЕЕ має право на своєчасне отримання коштів за поставлений товар, а Споживачі зобов`язані своєчасно проводити розрахунки за спожиту електричну енергію для належного функціонування і діяльності на ринку електричної енергії. Відповідно, така розстрочка відповідачу оплат за спожиту електроенергію не лише порушує вимоги закону щодо своєчасного розрахунку, але й підриває фінансово-господарську діяльність позивача, що зумовлює вкрай невигідне становище останнього на ринку електричної енергії та спричиняє ріст дебіторської заборгованості та негативно впливає на економіку компанії. Так, внаслідок систематичного невиконання з боку учасників ринку електричної енергії своїх фінансових зобов`язань, у тому числі відповідача, у ТОВ «ООЕК» утворилась дебіторська заборгованість в загальному розмірі 1 694 828 944,26 грн, в тому числі: заборгованість споживачів за отриману електричну енергію складає 1 620 566 473,30 грн; заборгованість інших учасників ринку електричної енергії складає майже 74 262 470,96 грн.
В підготовчому судовому засіданні 04.03.2026 судом прийнято до матеріалів справи заяву про зменшення позовних вимог від /вх. № 5643/26 від 16.02.2026/ та заперечення на заяву про розстрочення рішення виконання суду від 16.02.2026 р. /вх. № 5645/26 від 16.02.2026/.
Також 04.03.2026 р. о 12:30 год. оголошено протокольну ухвалу про відкладення підготовчого судового засідання до 31.03.2026 о 13:45, у зв`язку з оголошенням системою цивільної оборони у м. Одеса та Одеській області повітряної тривоги під час судового засідання. 
Ухвалою суду від 04.03.2026 призначено підготовче судове засідання по справі № 916/180/26 на "31" березня 2026 р. на 13:45. 
В підготовчому судовому засіданні 31.03.2026 представник позивача Жосан Т.Ю. підтримала заяву про зменшення позовних вимог та просить задовольнити позовні вимоги в цій частині.
Від відповідача, окрім заяви про розстрочення виконання рішення, в якій фактично визнані позовні вимоги про стягнення 1 634 406,32 грн, до суду інших заяв щодо розгляду справи не надходило.
Відповідно до ч. 1 ст. 185 ГПК України у підготовчому засіданні суд постановляє ухвалу (ухвали) про процесуальні дії, що необхідно вчинити до закінчення підготовчого провадження та початку судового розгляду справи по суті.
Згідно з ч. 3 ст. 185 ГПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення суду у випадку визнання позову відповідачем.
Частиною 4 ст. 185 ГПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 191, 192 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 191 ГПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.
Частиною 4 ст. 191 ГПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, вислухавши представника позивача, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення заявлених відповідно до заяви від 16.02.2026 позовних вимог, виходячи з наступного.
Як встановлено у судовому засіданні при безпосередньому дослідженні доказів, 01.06.2020 ОК «Чорноморська Рів`єра» звернувся до ТОВ «ООЕК» із заявою-приєднання до умов публічного договору про постачання електричної енергії № 12-269-N-ПУП та також підписав паперову форму публічного договору. Датою початку постачання електричної енергії відповідно до заяви-приєднання є – 01.01.2019. У зв`язку з фактичним укладенням між сторонами Договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг ТОВ «ООЕК» для ОК «Чорноморська Рів`єра» було відкрито особовий рахунок № 12-269-N.
За розрахунковий період в жовтні-грудні 2025 року ТОВ «ООЕК» від АТ «ДТЕК Одеські електромережі» як оператора системи розподілу, отримано дані щодо фактичного споживання електричної енергії ОК «Чорноморська Рів`єра» та було виставлено відповідний рахунок, що був частково оплачений відповідачем.
На момент складення позовної заяви заборгованість відповідача перед позивачем складала 1 834 406,32 грн. Після часткової сплати відповідачем заборгованість на теперішній час складає 1 634 406,32 грн, про що позивач зазначив в заяві про зменшення позовних вимог.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
У п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України встановлено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір, який в силу вимог ч. 1 ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами. 
Згідно з ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. В силу вимог ч. 1 ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. 
Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно зі ст. 714 ЦК України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами. 
Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Судом встановлено, що предметом позову у даній справі з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог є стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію у розмірі 1 634 406,32 грн.
Оскільки 30.01.2026 відповідачем було перераховано на рахунок ТОВ «ООЕК» кошти в розмірі 200 000,00 грн, на теперішній час заборгованість складає 1 634 406,32 грн, що підтверджується дослідженими матеріалами справи та визнається відповідачем в повному обсязі, про що вказано безпосередньо у відзиві на позовну заяву.
Матеріали справи не містять доказів, які були б відхилені судом.
За правилами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно з ч. 1 ст. 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною 1 ст. 191 ГПК України визначено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.
Згідно з ч. 4 ст. 191 ГПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб.
Відповідно до ч. 3 ст. 185 ГПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення суду у випадку визнання позову відповідачем.
За таких обставин, з урахуванням визнання позовних вимог відповідачем у відзиві на позов, та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача ОК «Чорноморська Рів`єра» на користь ТОВ «ООЕК» в розмірі 1 634 406,32 грн підлягають задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Судом встановлено, що позивач при пред`явленні позову сплатив судовий збір у розмірі 31 566,16 грн, що вбачається із платіжної інструкції № 9958858471 від 21.10.2025.
Згідно з ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
Таким чином, з урахуванням коефіцієнту 0,8 судовий збір у даній справі становить 22 012,88 грн (переплата – 9 553,28 грн).
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.
На підставі викладеного, сума переплати судового збору може бути повернута позивачеві на підставі відповідного клопотання, поданого до суду.
Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.
Таким чином, враховуючи визнання позову відповідачем, 50 % судового збору у розмірі 11 006,44 грн підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Інші 50% судового збору підлягають поверненню позивачу з державного бюджету.
Щодо клопотання відповідача про розстрочення виконання рішення суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. У статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість судового рішення.
Згідно з частиною другою статті 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Частиною першою статті 18 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Відповідно до частин першої, третьої статті 331 Господарського процесуального кодексу України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
Згідно з частиною другою статті 331 Господарського процесуального кодексу України заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.
Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:
1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;
2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;
3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо (частина четверта статті 331 Господарського процесуального кодексу України).
Як вбачається з вищезазначеної норми Господарського процесуального кодексу України, підставою для відстрочки або розстрочки виконання судового рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк.
Так, питання задоволення заяви сторони у справі про відстрочку виконання рішення суду вирішується судом в кожному конкретному випадку виходячи з особливого характеру обставин справи, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення.
Відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом.
Таким чином, в основу судового акту про надання розстрочки або відстрочки виконання рішення суду має бути покладений обґрунтований висновок про наявність обставин, що ускладнюють чи роблять неможливим його виконання. З цією метою, під час вирішення питання про відстрочку або розстрочку виконання рішення, суди повинні враховувати матеріальні інтереси обох сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи.
Разом з тим, необхідно враховувати, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 №11-рп/2012); відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Горнсбі проти Греції» від 19.03.97); за певних обставин затримка з виконанням судового рішення може бути виправданою, але затримка не може бути такою, що спотворює сутність гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції права (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Іммобільяре Саффі проти Італії» від 28.07.99).
Враховуючи те, що існування заборгованості, підтверджене обов`язковими та такими, що підлягають виконанню, судовими рішеннями, надає особі, на чию користь воно було винесено, легітимні сподівання на те, що заборгованість буде йому сплачено та така заборгованість становить майно цієї особи у розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції (рішення у справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008), то з метою недопущення порушення гарантованих Конституцією України та Конвенцією права на справедливий суд та права на повагу до приватної власності суд, який надає відстрочку чи розстрочку у виконанні рішення, у кожному конкретному випадку повинен встановити: 1) чи затримка у виконанні рішення зумовлена особливими і непереборними обставинами; 2) чи передбачена домовленістю сторін у національному законодавстві компенсація потерпілій стороні за затримку виконання рішення, ухваленого на його користь судового рішення, та індексації присудженої суми; 3) чи не є період виконання рішення надмірно тривалим для стягувача як потерпілої сторони; 4) чи дотримано справедливий баланс інтересів сторін у спорі.
Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суд застосовує при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Так, встановлення та підтвердження факту наявності обставин, на які посилається заявник, можливо лише внаслідок сукупного аналізу відповідних доказів щодо наявності зазначених обставин, що безпосередньо ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у момент звернення рішення до виконання.
Водночас суд наголошує, що положеннями частини п`ятої статті 331 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.
При цьому необхідно враховувати, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 331 Господарського процесуального кодексу України, ця норма не вимагає, і господарський суд законодавчо обмежений річним терміном розстрочки виконання рішення з дня ухвалення такого рішення.
В обґрунтування поданого клопотання відповідач зазначає, що у зв`язку із воєнним станом на території України, мешканці відповідача зменшили оплату власних боргів перед відповідачем.
Враховуючи зазначене вище, оцінивши обґрунтування заявника, господарський суд дійшов висновку, що наведені заявником доводи не підтверджують наявності обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять неможливим своєчасне його виконання у розумінні частини другої статті 331 Господарського процесуального кодексу України.
При цьому суд звертає увагу на те, що частиною другою статті 617 Цивільного кодексу України передбачено, що відсутність у боржника необхідних коштів, а також порушення зобов`язань контрагентами правопорушника не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення боржника від відповідальності за порушення зобов`язання.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 06.10.2011 у справі «Агрокомплекс проти України» зазначив, що існування заборгованості, яка підтверджена остаточним і обов`язковим для виконання судовим рішенням, дає особі, на користь якої таке рішення винесено, підґрунтя для законного сподівання на виплату такої заборгованості і становить майно цієї особи у зазначеній статті 1 Першого протоколу.
Отже, доводи заявника про зменшення оплати власних боргів не є безумовними винятковими підставами для відстрочення виконання рішення суду.
З огляду на вище наведені обставини, з урахуванням принципів розумності та справедливості, враховуючи баланс інтересів сторін, а також те, що рішення суду є обов`язковим до виконання та має бути виконане, але водночас відповідачем не подано суду жодних належних доказів на підтвердження викладених у його заяві обставин, господарський суд погоджується з доводами сторони відповідача про відсутність правових підстав для відстрочення виконання рішення Господарського суду Одеської області в даній справі.
Керуючись ст. ст. 4, 5, 74-75, 129, 237-241 Господарського процесуального кодексу України суд
ВИРІШИВ:
1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю “Одеська обласна енергопостачальна компанія” до Обслуговуючого кооперативу “Чорноморська Рів`єра” про стягнення 1 634 406,32 грн – задовольнити в повному обсязі.
2. Стягнути з Обслуговуючого кооперативу “Чорноморська Рів`єра” /ЄДРПОУ 36970409, адреса – 67571, Одеська область, Одеський район, с Фонтанка, вул. Грецька, буд. 2, прим. 2/2/ на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Одеська обласна енергопостачальна компанія” /ЄДРПОУ 42114410, адреса – 65007, Одеська область, м. Одеса, вул. Мала Арнаутська, буд. 88/ заборгованість за спожиту електричну енергію у розмірі 1 634 406,32 грн /один мільйон шістсот тридцять чотири тисячі чотириста шість гривень 32 копійки/, а також стягнути 50% сплаченого позивачем судового збору в розмірі 11 006,44 грн /одинадцять тисяч шість гривень 44 копійки/.
3. Повернути з Державного бюджету України (ГУК в Од.обл./Приморський р-н/ 22030101, код ЄДРПОУ 37607526, банк - Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету – 22030101, рахунок UA938999980313141206083015758) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Одеська обласна енергопостачальна компанія” /ЄДРПОУ 42114410, адреса – 65007, Одеська область, м. Одеса, вул. Мала Арнаутська, буд. 88/ 50% судового збору в розмірі 11 006,44 грн /одинадцять тисяч шість гривень 44 копійки/, сплаченого позивачем відповідно до платіжної інструкції № 9958858471 від 21.10.2025 на суму 31566,16 грн, оригінал якої знаходиться у матеріалах справи.
4. В задоволенні клопотання Обслуговуючого кооперативу “Чорноморська Рів`єра” про розстрочення виконання рішення - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Повне судове рішення складено та підписано 10 квітня 2026 р.

Суддя Н.Д. Петренко