441/494/26 2-а/441/6/2026	

Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и

18.03.2026 Городоцький районний суд Львівської області в складі:
головуючого - судді Ференц О.І.,
за участю секретаря судового засідання - Пеленської Х.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Городок Львівської області за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції у Львівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - інспектор Відділення поліції № 1 (м. Мостиська) Яворівського районного відділу поліції ГУНП у Львівській області Топій Роман Андрійович, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

в с т а н о в и в:

03.03.2026 позивач звернувся в суд з позовом до Головного управління Національної поліції у Львівській області, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 6703314 від 21.02.2026 про накладення на нього адміністративного стягнення за ч.5 ст.121 КУпАП.
Вимоги обґрунтовує тим, що 21.02.2026 року о 20.42 год. він перебував у своєму транспортному засобі марки «Toyota Camry», д.н.з. НОМЕР_1 , поблизу м. Судова Вишня Яворівського району Львівської області, при цьому був пристебнутий ременем безпеки. Здійснив зупинку транспортного засобу, щоб прийняти ліки, які приймає у визначений час. За деякий час біля його автомобіля зупинилася поліцейська машина, до нього підійшов поліцейський і, не представившись, не пред`явивши службового посвідчення, не зазначивши причини зупинки, почав вимагати пред`явити військово-облікові документи. Він пред`явив посвідчення особи з інвалідністю, після чого поліцейський попросив технічний паспорт та посвідчення водія. Він відстебнувся, щоб дістати документи, пред`явив такі поліцейському, після чого останній повідомив йому, що відносно нього буде складена постанова за ч.5 ст.121 КУпАП. Вважає постанову протиправною, оскільки порушення не вчиняв, до постанови не долучено жодного доказу на підтвердження самого факту правопорушення, він не зміг скористатися правом на захист, оскільки постанова була прийнята миттєво, йому не роз`яснювали його прав, пояснення по суті порушення до уваги взяті не були. 
Ухвалою суду від 04.03.2026 провадження у справі відкрито.
Позивач в судове засідання не з`явився, його представник подала заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримають, просять позов задовольнити. 
Представник відповідача, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, обгрунтованого відзиву на позов не подав, а відтак з огляду на вимоги ч.1 ст.205 КАС України суд вважає за можливе розглядати справу по суті у його відсутності на підставні наявних у справі доказів. 
Третя особа - інспектор Відділення поліції № 1 (м. Мостиська) Яворівського районного відділу поліції ГУНП у Львівській області Топій Р.А., в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.
На підставі ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Вивчивши матеріали справи, дослідивши зібрані у ній докази та з`ясувавши дійсні обставини, суд приходить до висновку про необхідність задоволення вимог позивача з огляду на наступне. 
Частиною 5 ст. 121 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил користування ременями безпеки та мотошоломами.
Згідно постанови серії ЕНА № 6703314, яку постановив 21.02.2026 року поліцейський Відділення поліції № 1 (м. Мостиська) Яворівського РВП ГУНП у Львівській області Топій Р.А., в цей день о 20 год. 36 хв. на вул. Заводська, 11 в м. Судова Вишня Яворівського району Львівської області водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом, обладнаним засобами пасивної безпеки, будучи непристебнутим ременем безпеки, чим порушив п. 2.3 «в» Правил дорожнього руху, вчинивши тим самим адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 121 КУпАП, за що на нього накладено штраф у розмірі 510 грн. (а.с. 6).
Даючи правову оцінку вказаній постанові, суд керується такими вимогами чинного законодавства.
Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Статтями 8 та 9 цього Кодексу встановлено, що усі учасники судового процесу є рівними перед законом і судом.
Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Стаття 280 КУпАП встановлює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.
Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Національну поліцію» національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.
Згідно ст. 2 цього Закону завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: 1) забезпечення публічної безпеки і порядку; 2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; 3) протидії злочинності; 4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.
Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року N 580-VIII «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.
Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року N 3353 встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 N 1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР).
Відповідно до п. 2.3 «в»Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 року № 1306, з наступними змінами та доповненнями для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підготовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки.
Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Таким чином, суд звертає увагу, що зазначена правова норма визначає ряд фактичних даних, на основі яких посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.
Проте, всупереч вимог чинного законодавства, зокрема, зазначених правових положень та Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005, в матеріалах справи не міститься жодного належного доказу вчинення водієм ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП. Крім цього позивач заперечує сам факт руху транспортного засобу на момент під`їзду працівників поліції, що відповідачем не спростовано, мотивів відхилення пояснень позивача у постанові також немає.
Частиною 1 ст. 6 КАС України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Статтею 3 Конституції України передбачено, що верховенство права є найважливішим принципом правової держави. Змістом цього принципу є пріоритет (тобто верховенство) людини, її прав та свобод, які визнаються найвищою соціальною цінністю в Україні.
Окрім того, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
Згідно із ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно п. 3 ч. 3ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Ураховуючи наведене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для скасування постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення.
З огляду на вимоги ст. 132, 139, 143 КАС України суд стягує за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління національної поліції у Львівській області на користь позивача 665 грн. 50 коп. судового збору (а.с.1). 
Керуючись ст.ст. 2, 72, 77, 90, 132, 139, 143, 241-246, 286, 293 КАС України, ст.ст.9, 251, 280, ч.1 ст.293 КУпАП, суд, -
ухвалив:

Адміністративний позов задовольнити.
Постанову про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпеченя безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 6703314 від 21.02.2026 - скасувати, провадження у справі закрити. 
Стягнути з Головного управління національної поліції у Львівській області  (місцезнаходження м. Львів, пл. Григоренка, 3) на користь ОСОБА_1 (жителя АДРЕСА_1 ) 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн. 50 коп. судового збору.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. 

Головуюча О.І. Ференц