Міжгірський районний суд Закарпатської області 

Справа № 302/290/26 
1-кп/302/79/26 

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(у повному обсязі)

06.04.2026	селище Міжгір`я	

Міжгірський районний суд Закарпатської області в особі суддя ОСОБА_1 ,
з участю : секретарка судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурорка ОСОБА_3 ,
обвинувачена ОСОБА_4 ,
захисниця - адвокатка ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження ЄРДР № 12026071050000118 від 20.02.2026 стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки і мешканки з реєстрацією постійного проживання в АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , обіймає посаду начальника відділу економічного розвитку Колочавської сільської ради, особа з інвалідністю третьої групи безстроково, має на утриманні одну неповнолітню дитину, раніше не судима,
- про обвинувачення в учиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 статті 369-2 Кримінального кодексу України, 

В С Т А Н О В И В :

06.12.2024 о 08 год. 17 хв. ОСОБА_4 , знаходячись у приміщенні комунального некомерційного підприємства лікувально-профілактична установа Міжгірської районної лікарні Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області за адресою: селище Міжгір`я, вул. Захисників України, 4, безпосередньо в приміщенні кабінету лікарсько-консультативної комісії вказаної лікарні, під час отримання від голови вказаної комісії- ОСОБА_6 направлення на медико-соціальну експертну комісію для продовження їй групи інвалідності, усвідомлюючи протиправність карність та суспільну небезпечність своїх дій, а також настання суспільно небезпечних наслідків, діючи умисно, надала ОСОБА_6 , неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів в іноземній валюті - доларах США у розмірі 100 доларів США, запропонувала за таку неправомірну вигоду вплинути на безперешкодне та першочергове прийняття рішення, посадовими особами уповноваженими на виконання функцій держави, Хустської районної медико-соціальної експертної комісії щодо продовження їй третьої групи інвалідності. 
Обвинувачена ОСОБА_4 встановлені обставини, які повністю відповідають змісту формулювання обвинувачення за обвинувальним актом, а також вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 369-2 ч.1 КК України, визнала повністю, розкаялася у вчиненому. ОСОБА_4 просила призначити їй покарання у виді штрафу в мінімальному розмірі і при призначені такого взяти до уваги, що отримує пенсію у розмірі 3383 грн та середню заробітну плату в розмірі 21000 грн, а також ту обставину, що вона утримує неповнолітню дитину віком 15 років, а також повнолітнього сина, який навчається. Обвинувачена відмовилася від дачі показань, пояснивши позицію, що не оспорює жодну з обставин, які зазначені в обвинувальному акті.
Згідно з ч.3 статті 349 КПК України суд за згодою сторін кримінального провадження визнав недоцільним дослідження доказів щодо встановлених обставин, які ніким не оспорюються, і обмежився дослідженням документів, що характеризують особу обвинуваченої, роз`яснивши наслідки застосування цієї процесуальної норми.
Оцінивши встановлені обставини, позицію обвинуваченої, суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 є винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 369-2 ч.1 КК України, яке мало місце за такими кваліфікуючими ознаками: надання неправомірної вигоди особі, яка пропонує за таку вигоду вплинути на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави.
За вчинене кримінальне правопорушення обвинувачена підлягає покаранню.
Обираючи вид і розмір покарання, суд зважає на таке.
Санкція статті 369-2 ч.1 КК України передбачає такі види покарань та їх розміри у разі визнання особи винуватою у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення: штраф від однієї тисячі до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеження волі на строк від двох до п`яти років, або позбавлення волі на строк до двох років.
Відповідно до статті 12 КК України вчинений злочин віднесений до нетяжких. Це злочинне діяння характеризується умисною формою вини у виді прямого умислу.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченої, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення (стаття 66 ч.1 п.1 КК України). 
У справі не має обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченої, передбачених ч.1 статті 67 КК України.
Суд також бере до уваги обставини вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, зокрема розмір неправомірної вигоди, який надавався обвинуваченою (100 доларів США).
Суд зважає на особу обвинуваченої, яка вперше вчинила кримінальне правопорушення. З місця проживання і праці, тобто Міжгірською селищною радою і Колочавською сільською радою, характеризується позитивно, є особою з інвалідністю третьої групи безстроково, починаючи з 2024 року.
Згідно з досудовою доповіддю стосовно обвинуваченої ОСОБА_4 ризик вчинення обвинуваченою повторного кримінального правопорушення оцінено як середній та запропоновано обрати міру покарання без ізоляції її від суспільства. 
Судом перевірено доводи обвинуваченої щодо доходів і встановлено таке. ОСОБА_4 є суб`єктом декларування у зв`язку з посадою в органі місцевого самоврядування, і у відкритому доступі на сайті НАЗК (Реєстр поданих декларацій) нею задекларовано такі доходи за 2025 рік: заробітна плата 383781 гривень; пенсія 41223 гривень.
Отже, середній сукупний місячний дохід ОСОБА_4 становить: 3435,25 гривень пенсії; 24625 грн 95 коп. (одержувана середня місячна заробітна плата після відрахування податків та обов`язкових платежів), всього 28061,20 грн.
Наявність пом`якшуючої покарання обставини, відсутність обтяжуючих покарання обставин, обставини справи переконують суд у тому, що обвинувачену, з урахуванням відомостей про її особу, недоцільно карати позбавленням чи обмеженням волі.
Сторони кримінального провадження запропонували суду призначити покарання ОСОБА_4 у виді штрафу (сторона обвинувачення – в розмірі двох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а сторона захисту – в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян). 
Обираючи розмір штрафу обвинуваченій, суд зважає на таке.
ОСОБА_4 працює і одержує пенсію як особа з інвалідністю третьої групи безстроково згідно з довідкою МСЕК серія 12ААД № 304131, починаючи з 10.12.2024 за загальним захворюванням без терміну переогляду. ОСОБА_4 має сукупний фактичний щомісячний середній дохід у розмірі 28061 гривень. ОСОБА_4 має на утриманні одну неповнолітню дитину (доньку ІНФОРМАЦІЯ_2 ). Натомість стороною захисту не подано в справу підтверджень доводів про те, що повнолітній син обвинуваченої, 2005 р.н., є студентом і потребує матеріального утримання від матері та/або батька. Стороною захисту також не подано в справу доказів про тяжкість майнового стану обвинуваченої, а також підтверджень про доходи чоловіка. 
Отже, запропоноване стороною обвинувачення кримінальне покарання відповідає положенням, передбаченим статтею 50 КК України. Суд вважає, що достатнім, співмірним з доходами розміром штрафу з урахуванням майнового стану обвинуваченої на виконання положень частини другої статті 53 КК України, а також з урахуванням положень частини другої статті 50 КК України, - є штраф у розмірі двох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що відповідає сумі 34000 гривень.
Цивільного позову в справі не має.
Питання речових доказів у цьому кримінальному провадженні не вирішується з огляду на те, що в обвинувальному акті зазначено, що речові докази зберігаються при матеріалах кримінального провадження ЄРДР № 12024071110000095 від 06.05.2024. Сторона обвинувачення наголосила, що речові докази вирішуватимуться судом за наслідками розгляду основної справи, тобто у вищезазначеному кримінальному провадженні.
Запобіжний захід не обирався і стороною обвинувачення не подавалось клопотання про обрання запобіжного заходу до ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили.
Керуючись статтями 373, 374 Кримінально-процесуального кодексу України, суд 
У Х В А Л И В: 

ОСОБА_4 визнати винуватою в учиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 статті 369-2 Кримінального кодексу України, і призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що відповідає сумі 34000 гривень.
Апеляційну скаргу на вирок суду може бути подано в Закарпатський апеляційний суд через Міжгірський районний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня проголошення.
Оскарження вироку з питань не дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювались, згідно з ч.3 статті 349 КПК України не допускається.
Вирок набирає законної сили після спливу строку апеляційного оскарження, якщо апеляційну скаргу не подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після винесення рішення судом апеляційної інстанції, якщо вирок не скасовано.
Вирок у повному обсязі складено 06.04.2026.  

Суддя 	ОСОБА_1