Справа № 464/6556/25 Головуючий у 1 інстанції: Дулебко Н.І. 
Провадження № 33/811/410/26 Доповідач: Партика І. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2026 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Партики І.В, за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Комара Михайла Володимировича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу адвоката Комара Михайла Володимировича на постанову Сихівського районного суду м. Львова від 26 лютого 2026 року, щодо ОСОБА_1 ,
встановив:
цією постановою, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу в розмірі тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 665,60 грн.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 14 вересня 2025 року о 22:45 год. на вул. Бузкова, 2А, у м. Львові, керував автомобілем марки «Tesla», р.н. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови), від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив пункт 2.5 ПДР України, вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Не погоджуючись із зазначеною постановою, адвокат Комар М.В., в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі на підставі п.1 ст. 247 КУпАП.
В доводах апеляційної скарги зазначає, що оскаржувана постанова є незаконною та постановленою з порушенням норм матеріального та процесуального права. Судом першої інстанції не повно досліджено матеріали справи, не надано оцінки доказам.
Наголошує, що працівниками поліції не зафіксовано факту руху та зупинки транспортного засобу, на відеозаписах, долучених до матеріалів справи, зафіксовано, що автомобіль стояв у нерухомому стані на узбіччі.
Повідомляє, що ОСОБА_1 , 14 вересня 2025 року не керував транспортним засобом, функції водія не виконував, автомобіль був у несправному стані стояв на узбіччі.
Наголошує, що в судовому засіданні не було допитано заявника ОСОБА_2 , тому його показання надані працівникам поліції не можуть братися до уваги.
Звертає увагу, що відеозапис, долучений до матеріалів справи, не є безперервним та повним.
У суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснив, що транспортним засобом «Tesla», р.н. НОМЕР_1 , він не керував, а функції водія виконував ОСОБА_3 . За його словами, під час руху на вул. Зеленій останній пробив колесо, після чого припаркував автомобіль за адресою: вул. Бускова, 2А, та пішов додому, тоді як ОСОБА_1 залишився в транспортному засобі, очікуючи евакуатор і таксі, оскільки це зайняло значний час. Згодом до нього підійшов ОСОБА_2 , між ними виник словесний конфлікт, у зв`язку з чим на його думку ОСОБА_2 викликав працівників поліції та обмовив його.
Заслухавши виступ особи, яка притягується до адміністративної відповідальності на підтримку доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що подана апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи із наступного.
Згідно з вимогами ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.
Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Статтею 130 КУпАП України встановлено відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Пунктом 2.5 ПДР України встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, при розгляді даної справи, не дотримався зазначених вимог закону, повно й всебічно не з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.
Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є саме керування транспортним засобом у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного), а також відмова осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а його суб`єктом є будь-яка особа, що досягла шістнадцятирічного віку (ст.12 КУпАП) на момент керування транспортним засобом, незалежно від наявності чи відсутності посвідчення водія.
Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», керування транспортним засобом - це виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.
Таким чином, саме по собі керування транспортним засобом необхідно розуміти як технічну дію водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.
Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідальність для водія транспортного засобу в цьому випадку настає за доведеністю одночасно двох обставин - керування транспортним засобом і перебування у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного) або відмова від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.
Судом апеляційної інстанції досліджено відеозапис, долучений до матеріалів справи, з якого вбачається, що після початку відеофіксації автомобіль «Tesla», р.н. НОМЕР_1 , перебував із вимкненим двигуном та фарами, а ОСОБА_1 знаходився в транспортному засобі (спав). Під час опитування він заперечував факт виконання функцій водія, посилаючись на те, що вживав алкоголь, зазначав про наявність пробитого колеса, а також пояснював, що очікує таксі та евакуатор і що транспортним засобом керувала інша особа.
Із зазначеного відеозапису вбачається, що працівники поліції не мали жодних об`єктивних доказів (зокрема відеозаписів), які б підтверджували факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом. На відео не зафіксовано ні моменту зупинки, ні руху автомобіля під його керуванням, а також відсутні будь-які дії з боку особи, спрямовані на приведення транспортного засобу в рух, зрушення з місця чи його переміщення.
Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом не підтверджується дослідженим відеозаписом.
Окрім того, з відеозапису встановлено наявність словесного конфлікту між ОСОБА_1 та свідком ОСОБА_2 . Останній не надав жодних об`єктивних доказів того, що автомобіль «Tesla», р.н. НОМЕР_1 , здійснював рух, а за його кермом перебував саме ОСОБА_1 . Натомість зафіксовано, що ОСОБА_2 узгоджував із працівниками поліції зміст своїх пояснень, зокрема запитував щодо можливих наслідків та отримував рекомендації стосовно того, які обставини слід зазначити, на чому саме наголосити, у тому числі щодо факту руху транспортного засобу та ознак сп`яніння.
Із письмових пояснень ОСОБА_2 від 15 вересня 2025 року (а.с. 8) вбачається, що 14 вересня 2025 року о 23 год. 04 хв. він помітив автомобіль марки «Tesla», д.н.з. НОМЕР_1 , який рухався по вул. Бузковій у напрямку до вул. Зеленої з явними ознаками технічної несправності, а саме — пошкодженим колесом. Після того, як зазначений транспортний засіб зупинився, ОСОБА_2 підійшов до автомобіля та виявив у салоні чоловіка приблизно 50-річного віку, поведінка якого викликала підозру щодо перебування його у стані сп`яніння, оскільки він не розумів, що від нього хочуть. Окрім цього, ОСОБА_2 зазначив, що він негайно повідомив про подію на лінію 102 Працівники поліції прибули на місце події орієнтовно через 20–30 хвилин після виклику.
Апеляційний суд зазначає, що ОСОБА_2 у своїх письмових поясненнях від 14 вересня 2025 року, виготовлених на бланку який датований працівниками поліції 15 вересня 2025 року (а.с. 8) вказав, що спостерігав за транспортним засобом «Tesla», д.н.з. НОМЕР_1 о 23 год. 04 хв. та викликав поліцію, яка прибула через 20–30 хвилин. Водночас із відеозапису, долученого до матеріалів справи, встановлено, що працівники поліції прибули на місце події о 23 год. 29 хв. 14 вересня 2025 року, що загалом узгоджується із часом виклику.
Разом із тим, у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №454159 від 15 вересня 2025 року (а.с. 1) зазначено, що керування транспортним засобом мало місце о 22 год. 45 хв. 14 вересня 2025 року, тобто у час, коли свідок ще не міг бачити руху транспортного засобу.
Із наведених обставин убачається наявність істотних розбіжностей між показаннями свідка та іншими доказами у справі, що ставить під сумнів їх належність і допустимість.
Апеляційним судом також встановлено, що ОСОБА_2 не був допитаний судом першої інстанції, у судове засідання не з`явився, свої показання під присягою не підтвердив, будучи належним чином попередженим про кримінальну відповідальність.
Окрім того, з відеозаписів, долученого до матеріалів справи, вбачається, що на місці події були встановлені камери відеоспостереження, про що зазначали патрульні, однак працівники поліції не вжили заходів щодо вилучення та дослідження відповідних записів і не долучили їх до матеріалів справи, на підтвердження факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 . Водночас протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №454159 від 15 вересня 2025 року було складено виключно на підставі пояснень ОСОБА_2 . Дану обставину підтвердили в суді першої інстанції інспектори УПП у Львівській області Черкашина Л.С. та Сухар І.Б..
Окрім цього, апеляційний суд звертає увагу, що судом першої інстанції було допитано свідка — ОСОБА_3 , який був попереджений про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивих показань (а.с. 28) та підтвердив, що 14 вересня 2025 року о 22 год. 45 хв. ОСОБА_1 не виконував функцій водія автомобіля «Tesla», д.н.з. НОМЕР_1 , а саме він був за кермом транспортного засобу до моменту пошкодження колеса, після чого припаркував автомобіль на вул. Бузковій, 2а, у м. Львові, після чого пішов додому, а ОСОБА_1 залишився в автомобілі очікувати евакуатор.
Водночас зазначеним вище показанням суд першої інстанції не надав належної правової оцінки, безпідставно відхиливши їх без наведення переконливих мотивів такого рішення.
Що стосується рапорту працівника поліції (а.с. 7) із описом події, апеляційний суд розцінює такий критично, оскільки даний документ є внутрішнім службовим документом та не може слугувати беззаперечним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень за відсутності інших доказів. Вказана позиція зазначена у п. 28 постанови Верховного Суду, у справі №524/4668/17. Суд вказав, на те, що працівник поліції є зацікавленою особою при розгляді справи, а тому вказане ставить під сумнів дотримання вимог щодо об`єктивності з`ясування обставин вчиненого правопорушення.
Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є рішенням суб`єкта владних повноважень у розумінні положень КУпАП, а тому не може слугувати доказом вчинення особою правопорушення без наявності сукупності інших належних доказів
У зв`язку із чим, заслуговують на увагу аргументи апелянта, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом 14 вересня 2025 року о 22 год. 45 хв..
Суд має обґрунтувати свої висновки лише доказами, які є достатньо переконливими, чітко сформульованими, тобто такими, які не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом», оскільки таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.
Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційному принципі: презумпції невинуватості (ст.62 Конституції України).
Тягар доведення складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган, разом з тим, особа, яка притягається до відповідальності, звільняється від обов`язку доводити свою причетність до скоєння правопорушення.
Провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, за відсутності складу адміністративного правопорушення (п.1 ч.1 ст.247 КУпАП).
З наявних матеріалів справи про адміністративне правопорушення не вбачається достатніх та переконливих доказів, які беззаперечно доводили б факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння (або з ознаками алкогольного сп`яніння).
За вказаних обставин, не можна констатувати, що зібрані у справі докази винуватості ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідають критерію «поза розумним сумнівом».
Частиною 1 ст. 7 КУпАП також визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до ч. 7, ч. 8 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. За наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та прийняти нову постанову.
Отже, постанова суду першої інстанції, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Керуючись п. 1 ч. 1 ст., 247, ст 294 КУпАП, апеляційний суд, -
постановив:
апеляційну скаргу адвоката Комара Михайла Володимировича - задоволити.
Постанову Сихівського районного суду м. Львова від 26 лютого 2026 року, про притягнення  ОСОБА_1 ,до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення - скасувати.
Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення
Постанова є остаточна й оскарженню не підлягає.

Суддя Партика І.В.