ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 676/4334/25
Провадження № 22-ц/820/116/26

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії
суддів судової палати з розгляду цивільних справ
Ярмолюка О.І. (суддя-доповідач), Талалай О.І., Янчук Т.О.,
секретар судового засідання Шевчук Ю.Г.,
з участю представника позивача  ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції справу за позовом Акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Кредобанк» на рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 7 жовтня 2025 року,

встановив:

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2025 року Акціонерне товариство «Кредобанк» (далі – АТ «Кредобанк», банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
АТ «Кредобанк» зазначило, що 25 вересня 2018 року сторони уклали кредитний договір №СL-136608 (далі – кредитний договір), за умовами якого банк надав ОСОБА_2 кредит у розмірі 50 000 грн строком на 60 місяців, тобто до 22 вересня 2023 року, під 52,99% річних, а та зобов`язалася повернути кредит і сплатити проценти щомісячними платежами. ОСОБА_2 не виконала зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим станом на 30 травня 2025 року виникла заборгованість у розмірі 108 011 грн 51 коп., яка складається з 40 806 грн 55 коп. тіла кредиту та 67 204 грн 96 коп. процентів.
За таких обставин АТ «Кредобанк» просило суд стягнути з ОСОБА_2 на свою користь 108 011 грн 51 коп. заборгованості за кредитним договором.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 7 жовтня 2025 року позов задоволено частково.
Стягнуто з  ОСОБА_2 на користь АТ «Кредобанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 63 204 грн 96 коп.
В решті позову відмовлено.
Стягнуто з  ОСОБА_2 на користь АТ «Кредобанк» судовий збір у розмірі 1 417 грн 51 коп.
Розстрочено виконання рішення суду про стягнення заборгованості в розмірі 63 204 грн 96 коп. з дня набрання рішенням суду законної сили строком на 12 місяців, шляхом сплати рівними платежами до 28 числа кожного місяця по 5 267 грн 08 коп., встановивши останнім днем погашення боргу в повному обсязі 6 листопада 2026 року.
Суд керувався тим, що  ОСОБА_2 не виконала зобов`язання за кредитним договором, а тому з неї на користь АТ «Кредобанк» підлягає стягненню заборгованість, яка складається з 40 806 грн 55 коп. кредиту та 22 398 грн 41 коп. процентів. Оскільки банк подав нотаріусу заяву про вчинення виконавчого напису про дострокове стягнення боргу та змінив строк кредитування за кредитним договором, то заборгованість за процентами в указаному розмірі слід визначити за період з 29 грудня 2020 року до 17 грудня 2021 року. Враховуючи майновий стан ОСОБА_2 , виконання рішення суду про стягнення з неї на користь банку заборгованості за кредитним договором може бути розстрочено на 12 місяців. У зв`язку з розглядом справи АТ «Кредобанк» понесло витрати зі сплати судового збору, які слід покласти на відповідачку пропорційно розміру задоволених вимог.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

В апеляційній скарзі АТ «Кредобанк» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що згідно з умовами кредитного договору банк надав ОСОБА_2 кредит у розмірі 50 000 грн строком на 60 місяців, тобто до 22 вересня 2023 року, під 52,99% річних, а та зобов`язалася повернути кредит і сплатити проценти. ОСОБА_2 не виконала зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим станом на 30 травня 2025 року виникла заборгованість у розмірі 108 011 грн 51 коп. АТ «Кредобанк» направило відповідачці досудову вимогу про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором, однак остання не повернула кредит і не сплатила проценти донині, а виконавчий напис нотаріуса визнано судом таким, що не підлягає виконанню. Суд першої інстанції не застосував правильно норми чинного законодавства, не дав належної оцінки зібраним доказам і дійшов помилкового висновку про часткове задоволення позову. Також суд необґрунтовано розстрочив виконання рішення суду про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, вказавши на його законність та обґрунтованість.

2.Мотивувальна частина

Позиція суду апеляційної інстанції

Статтею 375 Цивільного процесуального кодексу України (далі – ЦПК України) встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Заслухавши учасника судового процесу та дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Встановлені судами першої та апеляційної інстанції обставини

25 вересня 2018 року між АТ «Кредобанк» і ОСОБА_2 укладено кредитний договір, за умовами якого банк надав останній кредит на поточні потреби у розмірі 50 000 грн строком на 60 місяців, тобто до 22 вересня 2023 року, під 52,99% річних (пункти 2.1, 2.3, 2.4, 4.1 кредитного договору).
ОСОБА_2 зобов`язалася повернути кредит і сплатити проценти щомісячними ануїтетними платежами у розмірі 2 413 грн, при цьому вона мала вносити платежі згідно графіка до 25 числа кожного місяця починаючи з жовтня 2018 року (останній платіж 22 вересня 2023 року – 2 368 грн 59 коп.) (пункти 6.1, 6.2, 6.3, додаток №1 кредитного договору).
За змістом пункту 6.9 кредитного договору у випадку прострочення сплати процентів та/або повернення кредиту (частини кредиту) банк вправі вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту, процентів, комісій та інших належних до сплати платежів за кредитним договором, про що письмово повідомляє позичальника.
Згідно з пунктом 6.10 кредитного договору позичальник зобов`язаний після отримання повідомлення банку, передбаченого пунктом 6.9 кредитного договору, усунути порушення умов кредитного договору, вказаних у повідомленні, протягом 30 календарних днів із дня отримання такого повідомлення. Якщо позичальник не усунув вказані порушення, то він зобов`язаний достроково повернути кредит, проценти, комісії та інші належні до сплати платежі за кредитним договором не пізніше 31-го календарного дня після отримання письмового повідомлення банку.
З грудня 2020 року  ОСОБА_2 не виконує належним чином зобов`язання за кредитним договором.
24 грудня 2021 року приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В. вчинив виконавчий напис №9926 про стягнення з  ОСОБА_2 на користь АТ «Кредобанк» заборгованості за кредитним договором за період з 29 грудня 2020 року до 17 грудня 2021 року у розмірі 63 204 грн 96 коп., із яких: 31 723 грн 46 коп. – строкова заборгованість за тілом кредиту; 9 083 грн 09 коп. – прострочена заборгованість за тілом кредиту; 22 398 грн 41 коп. – прострочена заборгованість за процентами.
Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 23 січня 2023 року у справі №676/4796/22 виконавчий напис приватного нотаріуса Личука Т.В. від 24 грудня 2021 року №9926 визнано таким, що не підлягає виконанню.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції

Статтею 11 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України) встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
За змістом частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Частиною першою статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України, норми якої в силу частини другої статті 1054 ЦК України поширюються на кредитні відносини, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
В силу частини другої статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Частиною першою статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За змістом частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Як передбачено частиною першою статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно з частиною першою статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.
Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів.
За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів.
Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору.
Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами.
Зобов`язання за договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства.
Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором.
При укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору.
Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами.
При цьому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.
Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та від 31 жовтня 2018 року (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 5 квітня 2023 року (справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України.
Зібрані докази вказують на те, що 25 вересня 2018 року сторони уклали кредитний договір, згідно з яким АТ «Кредобанк» надало ОСОБА_2 кредит у розмірі 50 000 грн строком на 60 місяців, тобто до 22 вересня 2023 року, під 52,99% річних, а та зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти щомісячними ануїтетними платежами.
ОСОБА_2 не виконала належним чином зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим АТ «Кредобанк» висунуло їй вимогу про дострокове повернення кредиту та сплату нарахованих процентів.
За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що з ОСОБА_2 на користь АТ «Кредобанк» слід стягнути борг за кредитним договором.
При цьому, встановивши факт звернення банку у 2021 року із заявою про вчинення виконавчого напису про стягнення кредитної заборгованості незалежно від способу такого стягнення, суд першої інстанції правомірно керувався тим, що банк змінив строк дії кредитного договору, а тому відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України банк втратив право нараховувати передбачені кредитним договором проценти за користування кредитом. Такі висновки відповідають усталеній практиці Верховного Суду щодо розгляду подібних спорів (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 квітня 2023 року у справі №522/16447/15).
Висновок суду про зміну банком строку кредитування з 22 вересня 2023 року на 17 грудня 2021 року є правильним.
Отже суд правомірно присудив з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором за період з 29 грудня 2020 року до 17 грудня 2021 року у розмірі 63 204 грн 96 коп., яка складається з 40 806 грн 55 коп. неповернутого кредиту та 22 398 грн 41 коп. нарахованих процентів.
Крім того, суд, врахувавши майновий стан ОСОБА_2 , яка має значну заборгованість по заробітній платі, дійшов обґрунтованого висновку щодо розстрочення виконання рішення суду про стягнення з неї на користь банку заборгованості за кредитним договором строком на 12 місяців.
Посилання банку на неправильність визначення судом заборгованості за кредитним договором і необґрунтованість розстрочення виконання рішення суду суперечать фактичним обставинам справи та чинним нормам закону.
Суд першої інстанції з`ясував усі обставини справи, а його висновки відповідають цим обставинам. Також суд правильно визначився з правовими нормами, які регулюють спірні правовідносини. Доводи апеляційної скарги про неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права є безпідставними.

3.Висновки суду апеляційної інстанції

Рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись статтями 374, 375, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

ухвалив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Кредобанк» залишити без задоволення.
Рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 7 жовтня 2025 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 25 лютого 2026 року.

Судді: О.І. Ярмолюк

О.І. Талалай

Т.О. Янчук

Головуючий у першій інстанції – Пилипенко І.О.  
Доповідач – Ярмолюк О.І.       Категорія 27