ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
Іменем України
17 березня 2026 року м. Херсон
Єдиний унікальний номер справи: 766/20684/24
Номер провадження: 22-ц/819/423/26
Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Склярської І.В.,
суддів: Воронцової Л.П., Майданіка В.В.,
секретар Андреєва В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні апеляційну скаргу адвоката Палія Олексія Леонідовича, який діє від імені ОСОБА_1 , на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 01 грудня 2025 року (під головуванням судді Шестакової Я.В. )у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Снабсудосервіс» до ОСОБА_1 про стягнення матеріальних збитків, 
встановив:
1. Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
04 грудня 2024 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Снабсудосервіс» звернувся з позовом до ОСОБА_1 , в якому просив стягнути з останнього збитки в розмірі 457 304, 37 грн.
В обґрунтування позову послався на наступні обставини.
27.07.2024 року о 10 годині 00 хвилин в м. Херсоні на перехресті доріг пр.-т Ушакова та вул. І. Куліка, де рух регулюється сигналами світлофора, керуючи транспортним засобом марки «Renault Megane», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись на заборонений червоний сигнал світлофора, не надав перевагу у русі автомобілю, який рухався на дозволяючий сигнал світлофора, у результаті чого сталося зіткнення з транспортним засобом Mercedes-Benz E 310, д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , від зіткнення транспортний засіб Mercedes-Benz E 310 відкинувся на транспортний засіб Volkswagen Caravelle, д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_3 , який рухався по вул. І. Куліка в зустрічному напрямку на зелений сигнал світлофора. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, завдано матеріальної шкоди.
У відповідності до Висновку експертного транспортно-товарознавчого дослідження з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу від 19.08.2024 року № 140-0147, який складено судовим експертом Регіональної Торгово-промислової палати Миколаївської області Єрофеєвим В.О.: 
-вартість відновлювального ремонту пасажирського автобуса Volkswagen Caravelle Т6.1 2,0 TDi реєстраційний номер НОМЕР_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , внаслідок його пошкодження 27.07.2024 у результаті ДТП, у цінах станом на час завершення виконання цього дослідження становить 900397,61 грн;
- вартість матеріального збитку, завданого з технічної точки зору власнику досліджуваного пасажирського автобуса Volkswagen Caravelle Т6.1 2,0 TDi реєстраційний номер НОМЕР_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , внаслідок його пошкодження 27.07.2024 у результаті ДТП, у цінах станом на час завершення виконання цього дослідження становить 511104,37 грн.
Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 18.10.2024 року у справі про адміністративне правопорушення № 766/12615/24 ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності.
У зв`язку із вищевикладеним позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення з останнього суми матеріального збитку у розмірі 511104,37 грн. згідно висновку експерта та 7000,00 грн. за транспортування транспортного засобу з місця ДТП, усього 518107,37 грн., за винятком суми, сплаченої страховою компанією у розмірі 151800,00 грн., а саме 367304,37 грн.; втрачену вигоду у вигляді оренди аналогічного транспортного засобу на час ремонту автомобіля Volkswagen Caravelle, д.н.з. НОМЕР_3 у сумі 90000,00 грн.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 01 грудня 2025 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Снабсудосервіс» до ОСОБА_1 про стягнення матеріальних збитків задоволено частково. Суд ухвалив:
-стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Снабсудосервіс» суму спричинених матеріальних збитків у розмірі 356104 (триста п`ятдесят шість тисяч сто чотири) гривні 37 копійок.
-стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Снабсудосервіс» судовий збір у сумі 5341 (п`ять тисяч триста сорок одну) гривню 54 копійок.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
В апеляційній скарзі адвокат Палій О.Л., який діє від імені ОСОБА_1 , вважаючи, що оскаржуване рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Аргументи учасників справи
(1)Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Особа, яка подала апеляційну скаргу, в обґрунтування доводів апеляційної скарги, послалася на те, що суд першої інстанції допустив істотне порушення норм процесуального права, не залучивши до участі у справі, як третю особу, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія», незважаючи на наявність усіх передбачених законом підстав та не з`ясував результати огляду страховиком пошкодженого транспортного засобу та розрахунку вартості відновлювального ремонту, натомість, обмежившись угодою про узгодження розміру страхового відшкодування від 06.11.2024 року.
ПрАТ «УТСК» проводило огляд пошкодженого транспортного засобу та надавало висновок щодо розміру збитків, який відсутній в матеріалах справи, а угода про узгодження розміру страхового відшкодування від 06.11.2024 року не укладалась ні з відповідачем (як страхувальником), ні з позивачем (потерпілою особою), натомість її підписала інша особа – ОСОБА_3 , який не є учасником спірних правовідносин. Таким чином, судом не встановлено обставин та фактів, розрахунку суми збитків, які є необхідними для застосування п.1 статті 1194 ЦК України, а саме: не встановлено та не перевірено правильність того розрахунку вартості відновлювальних робіт, які виконав страховик, а так само розміру і факту здійсненої ним страхової виплати; як наслідок, необґрунтованого визначено частину розміру збитків, які мав би відшкодувати відповідач.
(2) Позиція інших учасників
У відзиві на апеляційну скаргу представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Снабсудосервіс» в обґрунтування своїх заперечень вказав, що постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 18.10.2024 року №766/12615/24 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушенні, передбачено ст.124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності. Отже, наявність вини в діях відповідача у настанні дорожньо-транспортної пригоди у даному випадку встановлена та не підлягає доказуванню. Таким чином, позивачем доведено наявність шкоди, причинний зв`язок між діями відповідача та заподіяною шкодою внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася, а також вину відповідача.
У відповідності до Висновку експертного транспортно-товарознавчого дослідження з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу від 19.08.2024 року № 140-0147, який складено судовим експертом Регіональної Торгово-промислової палати Миколаївської області Єрофеєвим В.О.: 
-вартість відновлювального ремонту пасажирського автобуса Volkswagen Caravelle Т6.1 2,0 TDi реєстраційний номер НОМЕР_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , внаслідок його пошкодження 27.07.2024 у результаті ДТП, у цінах станом на час завершення виконання цього дослідження становить 900397,61 грн;
- вартість матеріального збитку, завданого з технічної точки зору власнику досліджуваного пасажирського автобуса Volkswagen Caravelle Т6.1 2,0 TDi реєстраційний номер НОМЕР_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , внаслідок його пошкодження 27.07.2024 у результаті ДТП, у цінах станом на час завершення виконання цього дослідження становить 511104,37 грн.
При цьому, вказав, що обстеження пошкодженого транспортного засобу проводилося в присутності відповідача та ним не заявлялось зауважень щодо об`ємів пошкоджень. 
06.11.2024 року між представником позивача ОСОБА_3 та приватним акціонерним товариством «Українська транспортна страхова компанія» укладено угоду про узгодження розміру страхового відшкодування. За умовами даної угоди між сторонами досягнуто домовленості щодо розміру страхового відшкодування потерпілому за наслідками даної ДТП, яка, з вирахуванням суми франшизи 3200 грн., становить 151800 грн.
Інших належних та об`єктивних звітів про оцінку чи експертних досліджень стороною відповідача не представлено, наведені у скарзі аргументи незгоди зі звітом наданим позивачем не є переконливі, нічим конкретним сторона відповідача не спростувала надані докази, відповідач в установленому порядку до суду клопотання про проведення повторної експертизи не надав.
З урахуванням наведеного, вважає, що суд дійшов правильного висновку, що розмір завданої матеріального збитку завданого транспортному засобу позивача, згідно з висновком № 140-0147 експертного транспортно-товарознавчого дослідження з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу від 19.08.2024 року, складає 511104,37 грн., тоді як ліміт страхового відшкодування в межах страхової суми відповідальності страховика становить 160 000,00 грн., за виключенням розміру франшизи в сумі 3200,00 грн. Отже, різниця між фактичним розміром матеріальної шкоди та лімітом страхового відшкодування, яка не покривається страховиком та підлягає відшкодуванню безпосередньо особою, відповідальною за завдання шкоди, ОСОБА_1 , становить 103 983,96 грн (511104,37 грн. - 151800,00 грн. – 3200,00 грн. = 356104,37 грн.). За таких обставин Позивач вважає, що суд дійшов обґрунтованого висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню спричинена майнова шкода, що перевищує межі ліміту страхового відшкодування в сумі 356104,37 грн., з яких: 352904,37 грн. — майнова шкода, що перевищує ліміт страхового відшкодування; 3200,00 грн. — франшиза
3. Мотивувальна частина
Позиція апеляційного суду
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, оскільки судом встановлено факт дорожньо-транспортної пригоди, наявність шкоди, причинний зв`язок між діями відповідача та її настанням, а також вину відповідача, що підтверджується преюдиційною постановою суду у справі про адміністративне правопорушення та іншими належними і допустимими доказами. Водночас встановлено, що цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП була застрахована, а страховиком на підставі укладеної з позивачем угоди виплачено страхове відшкодування у сумі 151 800,00 грн. З урахуванням положень статті 1194 ЦК України відповідач зобов`язаний відшкодувати лише різницю між фактичним розміром шкоди та сумою страхового відшкодування, а також суму франшизи. Вимоги про відшкодування витрат на евакуацію транспортного засобу у сумі 7 000,00 грн. та упущеної вигоди у сумі 90 000,00 грн. є необґрунтованими, оскільки позивачем не доведено фактичне понесення відповідних витрат та їх прямий причинно-наслідковий зв`язок з дорожньо-транспортною пригодою у розумінні статті 22 ЦК України.
Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається наступне.
27.07.2024 року о 10 годині 00 хвилин в м. Херсоні на перехресті доріг пр.-т Ушакова та вул. І. Куліка, де рух регулюється сигналами світлофора, керуючи транспортним засобом марки «Renault Megane», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись на заборонений червоний сигнал світлофора, не надав перевагу у русі автомобілю, який рухався на дозволяючий сигнал світлофора, у результаті чого сталося зіткнення з транспортним засобом Mercedes-Benz E 310, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , від зіткнення транспортний засіб Mercedes-Benz E 310 відкинувся на транспортний засіб Volkswagen Caravelle, д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_3 , який рухався по вул. І.Куліка в зустрічному напрямку на зелений сигнал світлофора. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, завдано матеріальної шкоди.
Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 18.10.2024 року у справі про адміністративне правопорушення № 766/12615/24 ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності. (а.с.16-17)
До матеріалів справи надано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_5 , відповідно до якого право власності на транспортний засіб реєстраційний номер якого НОМЕР_3 , зареєстровано за Товариством з обмеженою відповідальністю «Снабсудосервіс» (а.с.13).
Водієм, належного на праві власності ТОВ «Снабсудосервіс», автомобіля був ОСОБА_3 ( а.с. 16, 13)
У відповідності до Висновку експертного транспортно-товарознавчого дослідження з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу від 19.08.2024 року № 140-0147, який складено судовим експертом Регіональної Торгово-промислової палати Миколаївської області Єрофеєвим В.О.:
-вартість відновлювального ремонту пасажирського автобуса Volkswagen Caravelle Т6.1 2,0 TDi реєстраційний номер НОМЕР_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , внаслідок його пошкодження 27.07.2024 у результаті ДТП, у цінах станом на час завершення виконання цього дослідження становить 900 397,61 грн;
- вартість матеріального збитку, завданого з технічної точки зору власнику досліджуваного пасажирського автобуса Volkswagen Caravelle Т6.1 2,0 TDi реєстраційний номер НОМЕР_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , внаслідок його пошкодження 27.07.2024 у результаті ДТП, у цінах станом на час завершення виконання цього дослідження становить 511 104,37 грн. (а.с. 18-30): 
До матеріалів справи надано поліс №222278856 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідно до якого страхувальник – ОСОБА_1 , страховик - Приватне акціонерне товариство «Українська транспортна страхова компанія», строк дії договору 23.07.2024 року – 22.07.2025 року включно, страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майно – сто шістдесят тисяч гривень, забезпечено транспортний засіб - Renault Megane, д.н.з. НОМЕР_1 , рік випуску 2008, розмір франшизи – три тисячі двісті гривень. (а.с.99).
26.11.2024 року між Приватним акціонерним товариством «Українська транспортна страхова компанія», як страховиком, з однієї сторони та ОСОБА_3 , як потерпілим, з другої сторони укладено угоду про узгодження розміру страхового відшкодування, в якій сторони погодили, що розмір страхового відшкодування потерпілому за наслідками даної ДТП за вирахуванням суми франшизи 3 200 грн. становить 151 800 грн. є остаточним та подальшому перегляду сторонами не підлягає, як на користь ОСОБА_3 , так і будь-якої іншої особи, яка має право на отримання страхового відшкодування. (а.с. 68).
Відповідно до частин першої статті 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
За змістом указаної норми, за загальним правилом, шкода підлягає відшкодуванню, по-перше, в повному обсязі, по-друге, особою, яка безпосередньо її завдала.
Проте, крім загального правила, є спеціальні, передбачені законом. Одним із таких спеціальних правил є норми про страхування особою цивільно-правової відповідальності.
Відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (чинний на час виникнення спірних відносин) (далі - Закон №1961-IV).
Частинами першою, другою та п`ятою статті 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана, зокрема, з використанням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Положеннями статті 1192 ЦК України встановлено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Згідно з пунктом 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 року № 142/5/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395 (далі - Методика) вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі - КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).
Відповідно до пункту 8.3 Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості.
Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини другої, частини третьої статті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Системний аналіз статті 22 ЦК України частини другої статті 1192, статті 1194 ЦК України дозволяє дійти висновку, що реальними збитками, які підлягають відшкодуванню є саме вартість відновлювального ремонту без урахування зносу.
У постанові Верховного Суду від 11 березня 2020 року у справі № 754/5129/15, провадження № 61-38365св18, зазначено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (частина друга статті 1192 ЦК України), тоді як розмір страхового відшкодування, що підлягає стягненню зі страховика, відповідно до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виходячи з витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням фізичного зносу транспортного засобу.
Велика Палата Верховного Суду в постановах від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18) (пункт 59), від 03 жовтня 2018 року у справі №760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18) неодноразово звертала увагу на те, що у справах про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної страхувальником за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у межах ліміту страхового відшкодування належним відповідачем буде страховик. Принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у статті 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень статті 1194 цього Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно, якщо такої різниці немає та шкода покрита в повному обсязі страховою виплатою, в такому випадку в цій справі відсутні підстави для покладення відповідальності на страхувальника.
Апелянтом не заперечувався факт скоєння дорожньо-транспортної пригоди, при цьому вказував, що угода про узгодження розміру збитків не укладалась ні з відповідачем (як страхувальником), ні з позивачем (потерпілою особою), при цьому ОСОБА_3 не є учасником спірних правовідносин.
Відповідно до висновку у експертного транспортно-товарознавчого дослідження з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу від 19.08.2024 року № 140-0147, який складено судовим експертом Регіональної Торгово-промислової палати Миколаївської області Єрофеєвим В.О. (а.с. 18-30): 
-вартість відновлювального ремонту пасажирського автобуса Volkswagen Caravelle Т6.1 2,0 TDi реєстраційний номер НОМЕР_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , внаслідок його пошкодження 27.07.2024 у результаті ДТП, у цінах станом на час завершення виконання цього дослідження становить 900397,61 грн;
- вартість матеріального збитку, завданого з технічної точки зору власнику досліджуваного пасажирського автобуса Volkswagen Caravelle Т6.1 2,0 TDi реєстраційний номер НОМЕР_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , внаслідок його пошкодження 27.07.2024 у результаті ДТП, у цінах станом на час завершення виконання цього дослідження становить 511104,37 грн.
Жодних доказів на спростування вказаного висновку експерту Байковим О.В., відповідачем у справі, до матеріалів справи не надано, клопотання про призначення судової експертизи не заявлялось.
На момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність винної у ДТП особи ОСОБА_1 була застрахована ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» за полісом №222278856 із встановленими у ньому франшизою у розмірі – 3200 грн та лімітом відповідальності за шкоду, спричинену майну в розмірі 160 000 грн.
Верховний Суд неодноразово звертав увагу, що для приватного права властивою є така засада, як розумність. Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (див., зокрема, постанову Верховного Суду від 16 червня 2021 року у справі № 554/4741/19 (провадження № 61-7013св20), постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року у справі № 520/1185/16-ц (провадження № 61-28728сво18), постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20 (провадження № 14-182цс21)).
Крім того, для приватного права притаманна диспозитивність, яка проявляється, зокрема і в тому, що особа, з урахуванням принципу свободи правочину, сама вирішує вчиняти чи не вчиняти певний правочин.
Доктрина заборони суперечливої поведінки, базується зокрема на тому, що ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці. В основі доктрини заборони суперечливої поведінки знаходиться принцип добросовісності. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 390/34/17 (провадження № 61-22315сво18) зазначав, що добросовісність - це певний стандарт поведінки, який характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.
За змістом вказаного узгодження ОСОБА_3 діючи добровільно, на власний розсуд погодився із розміром страхового відшкодування у сумі 151 800 грн та правовими наслідками такої виплати, а заявлена в подальшому вимога до страхової компанії чи завдавача шкоди суперечить як попередній поведінці ОСОБА_3 , так і засадам розумності та диспозитивності.
Власник транспортного засобу, позивач у справі, не заперечив укладення угоди щодо узгодження розміру страхового відшкодування ОСОБА_3 , водієм транспортного засобу.
Виплата страхового відшкодування у розмірі, визначеному домовленістю між потерпілим та страховиком, якщо він є меншим страхової суми (ліміту відповідальності), не створює обов`язку для заподіювача шкоди, який застрахував свою відповідальність відповідно до вимог Закону № 1961-IV, відшкодувати різницю між розміром такого відшкодування та реальним розміром шкоди, заподіяної потерпілому на підставі статті 1194 ЦК України, якщо заподіювач шкоди доведе, що розмір страхового відшкодування, визначений за домовленістю між потерпілим та страховиком, є меншим, ніж розмір оціненої шкоди, яка підлягала виплаті страховою компанією відповідно до пунктів 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі (див. постанову Верховного Суду від 06 жовтня 2021 року у справі № 362/3043/18 (провадження № 61- 13063св20) ).
Обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування, яка підлягала визначенню відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV, тобто розміром оціненої шкоди, заподіяної внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, а не визначеної за домовленістю між потерпілим та страховиком.
Аналогічна позиція висловлена в постанові Верховного суду від 21 квітня 2025 року справа № 127/2551/23 (провадження № 61-16079св24).
Укладання угоди про узгодження розміру страхового відшкодування не впливає на розмір матеріальної відповідальності ОСОБА_1 у спірних правовідносинах.
Наведені обставини, норми матеріального права та правові висновки суду касаційної інстанції свідчать про відсутність підстав для покладання на ОСОБА_1 частини страхового відшкодування, як різниці між сумою ліміту встановленого полісом та виплаченою сумою за вищенаведеною угодою. 
Доводи апелянта про підписання наведеної вище угоди ОСОБА_3 , з урахуванням відсутності підстав покладати на ОСОБА_1 різницю несплаченої суми страхового відшкодування, не є прийнятними, оскільки за наведеної обставини, її підписання цією особою, прав відповідача не порушує. 
Відповідно до ст. 12 п.12.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів», діючого на час виникнення спірних правовідносин, розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.
Таким чином, враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що розмір завданої матеріальної шкоди, яка завдана транспортному засобу позивача з урахуванням висновку експерта №140-0147 становить 347 907, 37 грн., яка є різницею між фактичним розміром матеріальної шкоди ( 511 104,37грн.(вартість матеріального збитку)) та страховою сумою за шкоду заподіяну майну , визначеної в полісі №222278856, зменшеною на суму франшизи ( 160000 грн (страхова сума) – 3200 грн ( франшиза) =156 800 грн)
Щодо доводів апелянта про незалучення до участі у справі, як третю особу, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ПрАТ «Українську транспортну страхову компанію», колегія суддів зазначає наступне.
У постанові від 26 червня 2019 року у справі № 910/17792/17 (провадження № 12-280гс18) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що підставою для вступу (залучення) в судовий процес третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, є її заінтересованість у результатах вирішення спору - ймовірність виникнення у майбутньому в неї права на позов або пред`явлення до неї позовних вимог зі сторони позивача чи відповідача. Водночас предмет спору повинен перебувати за межами цих правовідносин, інакше така особа може мати самостійні вимоги на предмет спору. Для таких третіх осіб неможливий спір про право з протилежною стороною в зазначеному процесі. Якщо такий спір допускається, то ця особа повинна мати становище співвідповідача у справі, а не третьої особи.
Враховуючи викладене, виконання страховою компанією зобов`язань за полісом щодо сплати суми страхового відшкодування в межах ліміту, колегія суддів вважає, доводи апеляційної скарги про незалучення третьої особи необґрунтованими, оскільки апелянтом не доведено в чому полягає заінтересованість ПрАТ «Української транспортної страхової компанії» у результатах вирішення спору, ймовірність виникнення у майбутньому в неї права на позов або пред`явлення до неї позовних вимог зі сторони позивача чи відповідача.
Щодо суті апеляційної скарги
Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України).
Згідно зі статтею 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
На момент ухвалення судового рішення- 01.12.2025 року, відповідачу з 03.04.2025 встановлена 1Б група інвалідності, а отже він є особою, яка звільнена від сплати судового збору в силу вимог Закону України «Про судовий збір».
Наведені обставини, норми матеріального права, надають підстави для зміни судового рішення в частині визначених до стягнення сум, а саме зменшення суми завданих збитків в наслідок дорожньо-транспортної пригоди з 356 104 грн. 37 коп на 347 907 грн.37 коп., та скасування судового рішення в частині стягнення з відповідача судового збору.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд,
ухвалив:
Апеляційну скаргу адвоката Палія Олексія Леонідовича, який діє від імені ОСОБА_1 , задовольнити частково.
Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 01 грудня 2025 року змінити в частині визначених до стягнення сум, а саме: зменшити визначену до стягнення суму завданих збитків внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з 356 104 грн. 37 коп на 347 907 грн.37 коп..
Це ж рішення в частині стягнення з ОСОБА_1 судових витрат скасувати.Судові витрати компенсуються в порядку визначеному Кабінетом Міністрів України.
В іншій частині це ж рішення суду - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Повний текст постанови складено 17 березня 2026 року
Головуючий І.В. Склярська
Судді: Л.П. Воронцова
В.В. Майданік