Справа № 990/466/25
	
РІШЕННЯ
іменем України

18 березня 2026 року	м. Хмельницький	

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Михайлова О.О. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

04 жовтня 2025 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернулася до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, як суду першої інстанції, з позовною заявою до Міністерства оборони України про визнання протиправним рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформлене пунктом 16 протоколу від 20 вересня 2024 року №27/в, про відмову в призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) її сина молодшого сержанта військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 з підстав вчинення ним адміністративного правопорушення (пунктом «а» частини першої статті 16-4 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей») та зобов`язання Міністерства оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 , матері померлого молодшого сержанта військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 , передбачену статтею 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» і пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі 15 мільйонів гривень. 
Позовні вимоги мотивовані тим, що, на думку позивачки, Комісія Міністерства оборони України, приймаючи рішення про відмову у виплаті їй допомоги у розмірі 15 мільйонів гривень діяла протиправно, оскільки не врахувала, що посилання відповідача щодо наявності в діях загиблого ОСОБА_2 складу кримінального чи адміністративного правопорушення не відповідає дійсності та не підтверджується доказами. 
Ухвалою Верховного Суду від 14 жовтня 2025 року у справі №№990/466/25 позовну заяву ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії передано за підсудністю до Хмельницького окружного адміністративного суду. 
Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 19.11.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 18.03.2026 у задоволенні клопотання Міністерства оборони України про залишення позову без розгляду відмовлено.
До суду 01.12.2025 надійшов відзив, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Зазначає, що Комісія МОУ, ухвалюючи рішення про відмову, керувалася пунктом «а» частини першої статті 16-4 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», який виключає можливість призначення одноразової допомоги, якщо смерть військовослужбовця є наслідком вчинення адміністративного правопорушення.
Вказує, що згідно з постановою слідчого від 29.04.2023 у кримінальному провадженні №12023050000000169, військовослужбовець ОСОБА_2 керуючи автомобілем BMW X5, не врахував дорожню обстановку, не обрав безпечної швидкості, не впорався з керуванням, унаслідок чого допустив виїзд за межі дороги, падіння в кювет і подальше занурення у воду, внаслідок чого помер (асфіксія, утоплення внаслідок падіння у відкриту водойму).
Зазначає, що у ході досудового розслідування було проведено судову автотехнічну експертизу №СЕ-19/105-23/1021-ІТ від 24.04.2023 року, висновки якої підтверджують: «У діях водія ОСОБА_2 вбачаються невідповідності вимогам п. 12.1 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору, перебували у причинному зв`язку з виникненням ДТП». «Водій мав технічну можливість уникнути аварії шляхом дотримання пункту 12.1 ПДР».
Кримінальне провадження закрито через відсутність суспільно небезпечних наслідків для інших осіб, що виключає склад злочину, проте не усуває факту порушення ПДР з фатальними наслідками.
Зазначена постанова є чинною, не скасована, не оскаржена, і, згідно з вимогами ст. 74 КАС України, є допустимим доказом обставин справи. Таким чином, у діях загиблого наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, а його смерть перебуває у причинному зв`язку з таким правопорушенням.
Вказує, що відповідно до статті 247 КУпАП, смерть особи виключає можливість притягнення її до відповідальності, але не є обставиною, яка спростовує сам факт вчинення правопорушення.
Зазначає, що Комісія Міністерства оборони України при розгляді поданих документів діяла в межах наданих їй повноважень і з дотриманням вимог Закону №2011-ХІІ, постанови Кабінету Міністрів України №168, а також Порядку, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 25.01.2023 №45, що регламентує процедуру розгляду документів для виплати зазначеної допомоги. Вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Міністерство оборони України просить відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 повністю.
До суду 30.01.2026 надійшли пояснення на відзив відповідача, у яких позивачка просить адміністративний позов задовольнити. 
Суд встановив такі обставини справи. 
Відповідно до Витягу з протоколу засідання 11 Регіональної військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв (Протокол №2808 від 10.08.2023), "Асфіксія. Утоплення та занурення у воду внаслідок падіння у відкриту водойму", отримані 18.03.2023 колишнім військовослужбовцем, молодшим сержантом ОСОБА_2 , 1989 року народження, під час безпосередньої участі у бойових діях та забезпеченні здійсненні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, що підтверджено витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 9.05.2023 №129, послужило причиною його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджено лікарським свідоцтвом про смерть №751, виданим 22.03.2023 Дніпровським обласним бюро судово-медичної експертизи та свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_2 , виданим 27.03.2023 року виконавчим комітетом Грицівської селищної ради Шепетівського району Хмельницькій області. Травма та причина смерті, ТАК, пов`язана із захистом Батьківщини. 
ОСОБА_1 - матір ОСОБА_2 01.04.2024 звернулась до ІНФОРМАЦІЯ_2 із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю (смертю) ОСОБА_2 , її сина. 
Відповідно до Витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 20.09.2024 №27/в, ОСОБА_1 відмовлено у призначення одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) її сина молодшого сержанта військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 з підстав вчинення ним адміністративного правопорушення на підставі статті 16-4 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». 
Вважаючи рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформленого протоколом від 20 вересня 2024 року № 27/в протиправним, позивачка звернулася до суду з позовом.
Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Згідно із частиною першою статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Пунктами 1, 2 частини другої статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі:
загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби;
смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби.
Статтею 16-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено розмір одноразової грошової допомоги.
Так, згідно з пунктом «а» частини першої одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі:
750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпункті 1 пункту 2 статті 16 цього Закону;
500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпунктах 2-3 пункту 2 статті 16 цього Закону.
Відповідно до частини дев`ятої статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозицій Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», з 5 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року на території України введений воєнний стан.
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» у зв`язку з військовою агресією рф проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини другої статті 102, пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.
На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію» Кабінет Міністрів України 28 лютого 2022 року прийняв постанову № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова № 168).
Пунктом 1 Постанови № 168 установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць (крім осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Абзацами першим, другим та шостим пункту 2 Постанови № 168 установлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», крім громадян рф або республіки білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору.
Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, можуть реалізувати це право з дня його виникнення. Днем виникнення такого права є дата загибелі особи, зазначеної у пункті 1 цієї постанови, в період дії воєнного стану, що зазначена у свідоцтві про смерть.
Виплата одноразової грошової допомоги, передбаченої у цьому пункті, здійснюється також сім`ям осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, які померли внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), отриманого у період дії воєнного стану під час захисту Батьківщини, участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, не пізніше ніж через один рік після поранення (контузії, травми, каліцтва).
Верховний Суд у постанові від 29 березня 2024 року у справі № 440/3321/23 зазначив, що аналіз змісту Постанови № 168 вказує на те, що вона установлює 2 види виплат на період дії воєнного стану:
1) додаткову винагороду для різних категорій військовослужбовців та інших осіб, зазначених у пунктах 1 - 1-2 Постанови № 168, у разі несення ними служби;
2) одноразову грошову допомогу сім`ям загиблих та померлих внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва) осіб, зазначених у пунктах 1- 1-2 Постанови № 168.
Обидва види виплат стосуються одних і тих самих осіб, зазначених у пунктах 1 - 1-2 Постанови № 168, але в першому випадку вони виплачуються їм безпосередньо, а у другому - їх сім`ям.
Також спільною ознакою передбачених цією постановою виплат є їх обмеженість у часі, оскільки з назви Постанови № 168 слідує, що вона урегульовує лише окремі питання і лише деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям саме під час дії воєнного стану.
Отже, в абзацах першому, шостому пункту 2 Постанови № 168 йдеться про особливий вид виплати - одноразової грошової допомоги сім`ям осіб, зазначених у пунктах 1 - 1-2 цієї постанови, в тому числі військовослужбовців Збройних Сил, які загинули або померли внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва).
При цьому, виходячи з буквального змісту абзацу першого пункту 2 Постанови № 168, висновується, що Кабінет Міністрів України при установленні права сімей загиблих осіб на одноразову грошову допомогу не визначає жодних інших умов її виплати, окрім факту смерті особи у період воєнного стану.
Верховний Суд у постанові від 18 листопада 2024 року у справі № 240/1743/24 дійшов висновку, що інший вид допомоги - одноразова грошова допомога сім`ям осіб, які померли внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), також пов`язаний з воєнним станом. Однак, на відміну від допомоги сім`ям загиблих осіб, положенням абзацу шостого пункту 2 Постанови № 168 передбачено низку умов для виплати такої одноразової грошової допомоги, а саме:
1) наслідкова умова - отримання поранення (контузії, травми, каліцтва), яке спричинило смерть особи;
2) часова умова - отримання поранення (контузії, травми, каліцтва) саме в період воєнного стану;
3) функціональна умова - отримання поранення під час захисту Батьківщини, участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії;
4) територіальна умова - перебування безпосередньо в районах ведення (здійснення) зазначених у пункті 3 дій, зокрема на тимчасово окупованій рф території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора;
5) функціонально-часова - отримання поранення у період здійснення зазначених у пункті 3 дій;
6) наслідково-часова умова - настання смерті особи не пізніше ніж через один рік після такого поранення (контузії, травми, каліцтва).
Отже, формальний зміст абзаців першого та шостого пункту 2 Постанови № 168 вказує на те, що Кабінет Міністрів України установив виплату одноразової грошової допомоги в однаковому розмірі 15 000 000,00 гривень при настанні одного і того ж наслідку - смерті особи, але залежно від її причин (загибель або в результаті, зокрема поранення) він застосував різні способи викладення змісту таких норм, зокрема щодо встановлення певних умов її виплати.
Верховний Суд у постанові від 29 березня 2024 року у справі № 440/3321/23 дійшов висновку, що той факт, що абзац перший пункту 2 Постанови № 168 не визначає таке формулювання причини загибелі військовослужбовця Збройних Сил, необхідне для призначення одноразової грошової допомоги в разі загибелі, як «загинув у період дії воєнного стану під час участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій рф території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів», вказане не може означати достатність підстав для виникнення права на одноразову грошову допомогу в разі загибелі військовослужбовця Збройних Сил лише за умов воєнного стану.
З огляду на зміст приписів пунктів 1 та 2 Постанови № 168, загибель військовослужбовця Збройних Сил в період дії воєнного стану сама по собі не є достатньою умовою для виплати одноразової грошової допомоги в разі його загибелі. Така умова повинна враховуватися у взаємозв`язку з іншими умовами, що передбачені абзацом шостим пункту 2 цієї постанови для виплати ОГД сім`ям осіб, зазначених у пунктах 1 - 1-2 цієї Постанови № 168, які померли внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва).
При цьому базовим поняттям, як з точки зору розуміння права членів сім`ї на виплату одноразової грошової допомоги, так і в аспекті морально-людських цінностей, є саме смерть як факт припинення життя та факт втрати сім`єю близької особи незалежно від її причин (загибель чи смерть внаслідок поранення), яка є єдиною підставою для виплати одноразової грошової допомоги сім`ям осіб, зазначених у пунктах 1 - 1-2 Постанови № 168. Це спільний об`єднуючий критерій для таких осіб.
Якщо враховувати виключно буквальне формулювання зазначених вище норм (абзаців першого та шостого пункту 2 Постанови № 168), то можна дійти висновку, що у першому випадку право на одноразову грошову допомогу мають сім`ї всіх загиблих у період воєнного стану осіб, зазначених у пунктах 1 - 1-2 Постанови № 168, зокрема військовослужбовців Збройних Сил, безвідносно до будь-яких умов; у другому - сім`ї лише тих осіб, які відповідають зазначеним вище умовам (6 умов).
Зазначені висновки також узгоджуються з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постанові від 29 березня 2024 року у справі № 440/3321/23 та підтримані Верховним Судом у постанові від 21 серпня 2024 року у справі № 160/20229/22.
Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Враховуючи положення ч. 5 ст. 242 КАС України та встановлені обставини справи суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у вищевикладених постановах Верховного Суду.
Судом також враховано, що старшим слідчим відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Донецькій області майором поліції Бліновим Євгеном Олеговичем 29 квітня 2023 року винесено постанову про закриття кримінального провадження, внесеного 18 березня 2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 12023050000000169 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
У вказаній постанові зазначено, що військовослужбовець ОСОБА_2 керуючи автомобілем BMW X5, діючи необережно, із кримінально-протиправною недбалістю, не передбачаючи можливості настання суспільно-небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити, не врахував дорожню обстановку, не обрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та допустив виїзд керованого ним автомобіля за межі проїжджої частини праворуч відносно напрямку свого руху, з подальшим падінням керованого ним автомобіля в кювет та з`їздом у річку Казений Торець. В результаті даної ДТП молодший сержант ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження та загинув на місці події. 
У ході досудового розслідування було проведено судову автотехнічну експертизу №СЕ-19/105-23/1021-ІТ від 24.04.2023 року, висновки якої підтверджують: «У діях водія ОСОБА_2 вбачаються невідповідності вимогам п. 12.1 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору, перебували у причинному зв`язку з виникненням ДТП». «Водій мав технічну можливість уникнути аварії шляхом дотримання пункту 12.1 ПДР».
18 грудня 2024 року позивачка звернулась до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області зі скаргою на постанову старшого слідчого СУ ГУНП в Донецькій області Блінова Є.О. від 29.04.2023 року про закриття кримінального провадження №12023050000000169 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, в якій просила скасувати постанову старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Донецькій області майора поліції Блінова Є.О. від 29 квітня 2023 року про закриття кримінального провадження, внесеного 18 березня 2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 12023050000000169 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
Ухвалою слідчого судді від 03 січня 2025 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 на постанову старшого слідчого СУ ГУНП в Донецькій області Блінова Є.О. від 29.04.2023 року про закриття кримінального провадження №12023050000000169 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, відмовлено.
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 12 травня 2025 року апеляційну скаргу заявника ОСОБА_1 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду міста Дніпродзержинська від 03.01.2025р., якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_1 на постанову старшого слідчого СУ ГУНП в Донецькій області Блінова Є.О. від 29.04.2023р. про закриття кримінального провадження № 12023050000000169 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України - залишено без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Заводського районного суду міста Дніпродзержинська від 03.01.2025р., якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_1 на постанову старшого слідчого СУ ГУНП в Донецькій області Блінова Є.О. від 29.04.2023р. про закриття кримінального провадження № 12023050000000169 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України залишено без змін.
Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Щодо посилань позивачки стосовно того, що наявність складу адміністративного правопорушення не може ототожнюватись лише з фактом порушення Правил дорожнього руху, суд зазначає, що ні нормами Кримінального кодексу України, ні Кодексу України про адміністративні правопорушення не передбачено права складання протоколу про адміністративні правопорушення або провадження досудового розслідування відносно померлої особи.
За змістом пункту другого, п`ятого частини першої статті 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо: встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення; помер підозрюваний, обвинувачений, особа, стосовно якої зібрано достатньо доказів для повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, але не повідомлено про підозру у зв`язку з її смертю, крім випадків, якщо провадження є необхідним для реабілітації померлого.
В свою чергу, відповідно до пункту дев`ятого частини першої статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю внаслідок смерті особи, щодо якої було розпочато провадження в справі.
Стосовно твердження позивача про те, що рішення військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв (Протокол №2808 від 10.08.2023), "Асфіксія. Утоплення та занурення у воду внаслідок падіння у відкриту водойму", отримані 18.03.2023 колишнім військовослужбовцем, молодшим сержантом ОСОБА_2 , 1989 року народження, під час безпосередньої участі у бойових діях та забезпеченні здійсненні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, "Травма та причина смерті, ТАК, пов`язана із захистом Батьківщини", засвідчує відсутність в його діях протиправного діяння на момент отримання травм, що призвели до його загибелі, то суд не приймає їх до уваги, з огляду на наступне. 
Так, згідно п. 1.1 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2014 №402, військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Суд звертає увагу позивача, що військово-лікарська експертиза установлює, зокрема, причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв), однак не встановлює і не може встановлювати причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема, про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 05.10.2018 року по справі №265/7930/16-а та Верховний Суд у складі суддів Судової палати для розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 10.04.2019 року по справі № 822/220/18.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що Акт проведення спеціального розслідування за фактом смерті молодшого сержанта ОСОБА_2 та постанова старшого слідчого СУ ГУНП в Донецькій області Блінова Є.О. від 29.04.2023р. про закриття кримінального провадження № 12023050000000169 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України є належними та допустимими доказами фактичних обставин смерті ОСОБА_2 .
При цьому, факт притягнення чи не притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за порушення ним вимог правил дорожнього руху на можливість призначення позивачам спірної допомоги не впливає, оскільки визначальним в даному випадку є фактичні обставини його загибелі, а не факт притягнення до відповідальності.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 27.11.2019 по справі №120/4628/18-а та від 22.05.2018 по справі №760/9519/17.
Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що за наведеного правового регулювання встановлені у цій справі обставини не дають підстав для висновку про наявність у позивачки права на отримання одноразової грошової допомоги, установленої пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», а тому у задоволенні адміністративного позову необхідно відмовити.
Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити певні дії - відмовити. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:	ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_3 ) 	
Відповідач:	Міністерство оборони України (просп. Повітряних Сил, 6, м. Київ, 03049 , код ЄДРПОУ - 00034022) 	

Головуючий суддя 		О.О. Михайлов