СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40602, E-mail: inbox@adm.su.court.gov.ua
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 лютого 2026 року Справа № 480/2192/25
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Павлічек В.О.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/2192/25 за позовом ОСОБА_1 до Державної установи «Конотопська виправна колонія» (№130) про визнання бездіяльності протиправною та стягнення грошової компенсації,-
В С Т А Н О В И В:
Позивач, ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач), звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Державної установи «Конотопська виправна колонія» (№130) (далі по тексту - відповідач), в якій просить:
- визнати протиправною бездіяльність Державної установи «Конотопська виправна колонія (№ 130)» щодо невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна згідно довідки від 11.03.2024 № 3;
- стягнути з Державної установи «Конотопська виправна колона (№130)» на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за належні до видачі предмети речового майна у розмірі 23190,16 грн. нарахованої згідно довідки № 3 від 11.03.2024р.
Вимоги вмотивовані тим, що позивач проходила службу в органах Державної кримінально-виконавчої служби України. Однак, під час звільнення відповідачем протиправно не була проведена виплата грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна у розмірі 23190,16 грн. нарахованої згідно довідки № 3 від 11.03.2024р.
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду відкрито провадження в даній справі, призначено справу до судового розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження та встановлено строк відповідачу для подання відзиву та доказів, які наявні у відповідача, а також встановлено строк позивачу для подання відповіді на відзив, а відповідачу заперечення. 
Крім того даною ухвалою було витребувано у Державної установи «Конотопська виправна колонія» (№130) докази отримання позивачем довідки про виплату грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна.
Водночас в даній ухвалі було зазначено, що заява про поновлення строку звернення до суду буде розглянута після надання суду витребуваних доказів.
На виконання вимог суду представником відповідача було надано суду через систему "Електронний суд" відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти позовних вимог та просив суд відмовити в їх задоволенні, зокрема, зазначивши, що грошова компенсація вартості за не отримане речове майно не є складовою грошового забезпечення особи рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України (далі - ДКВСУ), а її виплата і, як загалом, забезпечення персоналу ДКВСУ речовим майном, регламентовано окремим спеціальним нормативно-правовим актом Порядком забезпечення речовим майном персоналу Державної кримінально-виконавчої служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 578 від 14 серпня 2013 року, який не передбачає відповідальності за невиплату її в день звільнення, а навпаки п. 22 регламентує її виплату лише за умови наявності коштів та в межах бюджетних асигнувань, установлених на відповідні цілі (а.с. 30-34).
Позивачем було надано суду відповідь на відзив, в якій, зокрема, зазначено, що реалізація особою права, яке пов`язане з отриманням коштів і базується - спеціальних і чинних, на час виникнення спірних правовідносин, нормативно-правових акт _ національного законодавства, не залежить від бюджетних асигнувань, відсутність яких - може бути підставою для порушення прав громадян (а.с. 37-38).
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду було задоволено клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду та поновлено ОСОБА_1 процесуальний строк звернення до Сумського окружного адміністративного суду із позовом до Державної установи «Конотопська виправна колонія» (№130) про визнання бездіяльності протиправною та стягнення грошової компенсації.
В подальшому, ухвалою Сумського окружного адміністративного суду було витребувано у Державної установи «Конотопська виправна колонія» (№130) додаткові пояснення щодо того, чи звертався позивач до Державної установи «Конотопська виправна колонія» (№130) із заявою щодо виплатити йому грошової компенсації за належні до отримання предмети речового майна особистого користування. У разі такого звернення, надати відповідні докази.
Водночас даною ухвалою було витребувано у позивача докази звернення до Державної установи «Конотопська виправна колонія» (№130) із заявою щодо виплатити грошової компенсації за належні до отримання предмети речового майна особистого користування. 
Копія даної ухвали була направлена відповідачу через систему "Електронний суд" та отримана ним 26.01.2026 (24.01.2026 та 25.01.2026 припадають на вихідні дні), про що свідчить довідка про доставку електронного листа (а.с. 60). 
Також копія даної ухвали направлялася позивачу рекомендованою кореспонденцією засобами поштового зв`язку та отримана нимм29.01.2026 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 61).
Проте ані позивачем. ані відповідачем вимоги суду не виконано, витребувані докази суду надано не було.
Відповідно до ч. 1, 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою відео- та (або) звукозаписувального технічного засобу в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему. У разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів справи судом встановлено, що згідно з витягу наказу Державної установи «Конотопська виправна колонія» (№130) від 01.03.2024 № 6/ОС-24, позивача звільнено з Державної кримінально-виконавчої служби України відповідно до пункту пп. 4 п. 1 ст. 77 Закону України "Про національну поліцію" (у зв"язку із скороченням штатів або проведення організаційних заходів) 11.03.2024 (а.с. 11).
При цьому, як зазначено представником відповідача у відзиві на позовну заяву, позивачем 11.03.2024 р. власноручно було написано заяву, де вказані банківські реквізити для подальшого зарахування грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна у сумі 23 190 грн. 16 коп (а.с. 31).
В подальшому позивач звернулася до відповідача із заявою від 10.09.2024 року, в якій, зокрема, просив надати довідку про розмір грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна (а.с. 6).
Відповідно до виданої позивачу довідки Державної установи «Конотопська виправна колонія» (№130) від 11.03.2024 № 3 про виплату грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна, загальна сума до виплати становить 23 190,16 грн (а.с. 10).
Оскільки відповідачем до цього часу не було здійснено виплату грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна, позивач звернулася до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 3 ст. 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.
Відповідно до положень ст. 23 Закону України "Про Державну кримінально-виконавчу службу України" (в редакції, чинній на момент звільнення позивача з Державної кримінально-виконавчої служби України) держава забезпечує соціальний захист персоналу Державної кримінально-виконавчої служби України відповідно до Конституції України, цього Закону та інших законів України. 
Умови грошового і матеріального забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплата праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються законодавством і мають забезпечувати належні матеріальні умови для комплектування Державної кримінально-виконавчої служби України висококваліфікованим персоналом, диференційовано враховувати характер і умови служби чи роботи, стимулювати досягнення високих результатів у службовій та професійній діяльності і компенсувати персоналу фізичні та інтелектуальні затрати.
На осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України "Про Національну поліцію", а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських. Умови і розміри грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 14.08.2013 № 578 "Про забезпечення речовим майном персоналу Державної кримінально-виконавчої служби", затверджений Порядок забезпечення речовим майном персоналу Державної кримінально-виконавчої служби (далі по тексту - Порядок), який визначає механізм речового забезпечення персоналу Державної кримінально-виконавчої служби - осіб рядового і начальницького складу, спеціалістів, які не мають спеціальних звань, та працівників, які працюють за трудовими договорами (далі - в редакції чинній на час звільнення позивача з державної установи "Роменська виправна колонія (№ 56)").
Пунктом 23 Порядку визначено, що грошова компенсація замість предметів речового майна особистого користування, що підлягають видачі особам рядового і начальницького складу, виплачується згідно з пунктом 60 цього Порядку на підставі заяви. Вартість предметів речового майна особистого користування визначається Мін`юстом за пропозицією державної установи “Генеральна дирекція Державної кримінально-виконавчої служби України” відповідно до їх закупівельної вартості.
За приписами пункту 27 Порядку під час звільнення із служби особам рядового і начальницького складу за їх бажанням може видаватися речове майно особистого користування, яке не було ними отримано на день звільнення, або виплачуватися грошова компенсація за нього, розрахована із закупівельної вартості, яка діяла на 1 січня року виникнення права на отримання такого майна.
Відповідно до п. 60 Порядку для виплати персоналу грошової компенсації за належні до отримання предмети речового майна особистого користування оформляється довідка про виплату грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна за формою згідно з додатком 7 у двох примірниках, перший з яких подається бухгалтерії органу чи установи, підприємства для виплати компенсації, другий додається до арматурної картки.
Таким чином, особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби під час звільнення на підставі їх заяви виплачується грошова компенсація замість предметів речового майна особистого користування, у зв`язку з чим оформляється відповідна довідка.
Суд зазначає, що ухвалою Сумського окружного адміністративного суду було витребувано у Державної установи «Конотопська виправна колонія» (№130) додаткові пояснення щодо того, чи звертався позивач до Державної установи «Конотопська виправна колонія» (№130) із заявою щодо виплатити йому грошової компенсації за належні до отримання предмети речового майна особистого користування. У разі такого звернення, надати відповідні докази. Водночас було витребувано у позивача докази звернення до Державної установи «Конотопська виправна колонія» (№130) із заявою щодо виплатити грошової компенсації за належні до отримання предмети речового майна особистого користування. 
Проте ані позивачем, ані відповідачем вимоги суду не виконано, витребувані докази суду надано не було.
При цьому, представником відповідача у відзиві на позовну заяву самостійно зазначено, що позивачем 11.03.2024 р. власноручно було написано заяву, де вказані банківські реквізити для подальшого зарахування грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна у сумі 23 190 грн. 16 коп (а.с. 31).
Відповідно до виданої позивачу довідки Державної установи «Конотопська виправна колонія» (№130) від 11.03.2024 № 3 про виплату грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна, загальна сума до виплати становить 23 190,16 грн (а.с. 10).
Отже, на час підписання наказу від 01.03.2024 № 6/ОС-24 про звільнення, позивач мав право на грошову компенсацію за належні до видачі предмети речового майна, які вона не отримала в період проходження служби.
При цьому суд вважає безпідставними посилання представника відповідача на відсутність достатнього фінансування як на підставу для невиплати цієї заборгованості, оскільки як зазначив Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, державні органи не вправі посилатись на відсутність коштів, як на підставу невиконання своїх зобов`язань і виправдання своєї бездіяльності, що узгоджується з практикою Європейського суду с прав людини (рішення "Кечко проти України", "Сук проти України").
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Проте, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень не було доведено правомірності невиплати позивачу грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна на суму 23 190,16 грн.
А відтак, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи положення ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача суму судового збору в розмірі 1211,20 грн., сплаченого згідно квитанції від 28.03.2025 (а.с. 20). 
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної установи «Конотопська виправна колонія» (№130) про визнання бездіяльності протиправною та стягнення грошової компенсації – задовольнити.
Визнати протиправною бездіяльність Державної установи «Конотопська виправна колонія (№ 130)» щодо невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна, згідно довідки від 11.03.2024 № 3.
Стягнути з Державної установи «Конотопська виправна колона (№130)» (вул. Батуринська, буд. 2,м. Конотоп, Сумська область,41600, код ЄДРПОУ 08565109) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) грошову компенсацію за належні до видачі предмети речового майна у розмірі 23 190,16 грн.
Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Державної установи «Конотопська виправна колонія» (№130) (вул. Батуринська, буд. 2,м. Конотоп, Сумська область,41600, код ЄДРПОУ 08565109) суму судового збору в розмірі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 коп). 
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя   В.О. Павлічек