ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/42964/24 Суддя (судді) першої інстанції: Кушнова А.О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Ганечко О.М.,
суддів Василенка Я.М., 
Кузьменка В.В.,
за участі секретаря судового засідання Фищук Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства юстиції України на рішення Київського окружного адміністративного суду від 29 липня 2025 року у справі за адміністративним позовом Служби судової охорони до Міністерства юстиції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 , про визнання протиправною та скасування постанови,
У С Т А Н О В И В :

До Київського окружного адміністративного суду звернулась Служба судової охорони з позовом до Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, в якому позивач просив суд визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Григорян О.Г. ВП № НОМЕР_2 від 14.05.2024 про накладення на Службу судової охорони штрафу на користь держави у розмірі 5100,00 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що невиконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.02.2024 у справі № 520/3702/23 відбувається через незалежні від Служби судової охорони обставини. Постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення може бути винесена лише за умови, що судове рішення не виконано без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати судове рішення, проте не зробив цього. Позивач зазначив, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.02.2024 у справі № 520/3702/23 не було виконане у повному обсязі з причин, що не залежали від волевиявлення та дій лише Служби Судової охорони та були обумовлені залученням до його виконання інших суб`єктів та процедур.
На переконання позивача, об`єктивною причиною, яка ускладнює виконання рішення суду та яка не залежить від власного волевиявлення позивача - Служби судової охорони, є ненадходження від розпорядника бюджетних коштів вищого рівня відповідних бюджетних асигнувань на виплату додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 10.10.2024 позов залишено без руху та встановлено десятиденний строк для усунення недоліків позову.
23.10.2024 на адресу суду від позивача на виконання вимог ухвали суду від 10.10.2024 надійшла заява від 23.10.2024 №30/01.30-03-1445 про усунення недоліків позовної заяви, до якої додано докази усунення недоліків позову.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 16.12.2024 продовжено Службі судової охороні процесуальний строк, встановлений ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 10.10.2024, для усунення недоліків позовної заяви, на 10 (десять) календарних днів з дня отримання копії цієї ухвали, протягом якого позивачу необхідно було надати уточнену позовну заяву (у кількості примірників відповідно до кількості відповідачів у справі та примірник для суду), в якій відповідачем зазначити відповідний орган державної виконавчої служби - Міністерство юстиції України (ідентифікаційний код 00015622, місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Городецького, 13).
27.12.2024 на адресу суду від позивача надійшла заява від 26.12.2024 №30/03-1712 про усунення недоліків позовної заяви, в якій як відповідача зазначено відповідний орган державної виконавчої служби - Міністерство юстиції України (ідентифікаційний код 00015622, місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Городецького, 13).
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 18.02.2025 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) та в порядку, визначеному положеннями статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України.
Залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ).
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 29 липня 2025 року, адміністративний позов задоволено повністю.
Визнано протиправною та скасовано постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Григорян О.Г. ВП № НОМЕР_2 від 14.05.2024 про накладення на Службу судової охорони штрафу на користь держави у розмірі 5100,00 грн.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства юстиції України на користь Служби судової охорони понесені судові витрати у розмірі 3 028 грн. (три тисячі двадцять вісім гривень).
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, Міністерство юстиції України подало апеляційну скаргу, в якій просило рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.
Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.01.2025 відкрито апеляційне провадження та призначено апеляційну скаргу до розгляду в порядку у відкритому судовому засіданні на 18 лютого 2026 р. о 10:50 годин.
У судовому засіданні представник апелянта вимоги апеляційної скарги підтримала, просила їх задовольнити.
У судове засідання представник позивача не з`явився, подавши клопотання про відкладення розгляду, у зв`язку з перебуванням представника на лікарняному, проте колегія суддів відмовила у задоволенні вказаного клопотання, у зв`язку з тим, що заявником не надано доказів відсутності в Служби судової охорони інших представників. Крім того, явка сторін у судове засідання суду апеляційної інстанції не є обов`язковою, при цьому, щор вказаний спір віднесено до категорії термінових. 
Виконуючи вимоги процесуального законодавства, колегія суддів ухвалила продовжити строк розгляду апеляційних скарг, згідно норм ст. 309 КАС України.
Заслухавши суддю доповідача, вислухавши пояснення представника апелянта, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Міністерства юстиції України не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, на виконанні Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України перебуває виконавчий лист № 520/3702/23, виданий Харківським окружним адміністративним судом 21.03.2024 про зобов`язання Служби судової охорони нарахувати і виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі 30 000 грн. пропорційно у розрахунку на місяць за період з 24.02.2022 до 20.01.2023.
Постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 09.04.2024 відкрито виконавче провадження № НОМЕР_2 з примусового виконання виконавчого листа № 520/3702/23, виданого Харківським окружним адміністративним судом 21.03.2024.
З матеріалів справи вбачається, що постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 14.05.2024 у виконавчому провадженні №74675587, за невиконання рішення суду без поважних підстав накладено на боржника Службу судової охорони штраф у розмірі 5 100 грн.
Не погоджуючись із постановою про накладення штрафу, позивач звернувся до суду щодо захисту порушених прав та інтересів.
Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що бюджетних асигнувань на виплату сум за рішенням суду не вистачає, а додаткові кошти позивачу не виділяються, суд вважав, що у позивача були поважні причини невиконання судового рішення. Отже на думку суду, підстави для накладення на позивача штрафу відсутні.
Міністерство юстиції України вважає вказані висновки суду необґрунтованими та помилковими, оскільки: 
- текст позовної заяви не містить змісту позовних вимог саме ні до Департаменту, ні до Міністерства юстиції України, відсутні обґрунтування, виклад обставин та доказів, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо порушення будь-яких прав позивача саме Департаментом, у зв`язку із наведеним це виключає можливість участі Департаменту, чи Міністерства юстиції України як відповідача у даній справі;
- на адресу Відділу не надходило документів, які слугують підставою для зупинення чи закінчення виконавчого провадження, до Відділу не надходила інформація Державної служби охорони щодо обставин, які б слугували закінченню ВП № НОМЕР_2 або зупиненню виконавчих дій.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII) та Інструкція з примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 (далі - Інструкція).
Пунктом 1, 16 частини 3 статті 18 Закону № 1404-VIII, визначено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.
Відповідно до частини 1 та частини 2 статті 63 Закону № 1404-VIII, за рішеннями за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.
Статтею 75 Закону № 1404-VIII, встановлено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.
Наведені положення законодавства в контексті цієї справи свідчать про те, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання.
Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і направлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.
Умовою для накладення на боржника у виконавчому провадженні штрафу є невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин. У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.
Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону України «Про виконавче провадження». Тобто на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.
Також, суд звертає увагу на те, що визначальною ознакою для накладення на боржника штрафу є саме невиконання рішення суду без поважних причин. Поважними можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником, та які не залежали від його волевиявлення.
В контексті доводів апелянта про те, що текст позовної заяви не містить змісту позовних вимог саме ні до Департаменту, ні до Міністерства юстиції України відсутні обґрунтування, виклад обставин та доказів, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо порушення будь-яких прав позивача саме Департаментом, у зв`язку із наведеним це виключає можливість участі Департаменту, чи Міністерства юстиції України як відповідача у даній справі, колегія суддів звертає увагу на наступне.
На виконання вимог ухвали Київського окружного адміністративного від 10.10.2024 про залишення позову без руху, Службою судової охорони до заяви про усунення недоліків позову додано, зокрема, уточнену позовну заяву від 23.10.2024, в якій Служба судової охорони звернулась до суду з позовом до Міністерства юстиції України в особі Департаменту державної виконавчої служби (код ЄДРПОУ 00015622; 01001, м. Київ, вул. Городецького, буд. 13) з вимогою визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Григорян О.Г. ВП № НОМЕР_2 від 14.05.2024 про накладення на Службу судової охорони штрафу на користь держави у розмірі 5100,00 грн.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 16.12.2024 продовжено Службі судової охороні процесуальний строк, встановлений ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 10.10.2024, для усунення недоліків позовної заяви, на 10 (десять) календарних днів з дня отримання копії цієї ухвали, протягом якого позивачу необхідно було надати уточнену позовну заяву (у кількості примірників відповідно до кількості відповідачів у справі та примірник для суду), в якій відповідачем зазначити відповідний орган державної виконавчої служби - Міністерство юстиції України (ідентифікаційний код 00015622, місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Городецького, 13).
27.12.2024 на адресу суду від позивача надійшла заява від 26.12.2024 №30/03-1712 про усунення недоліків позовної заяви, в якій як відповідача зазначено відповідний орган державної виконавчої служби - Міністерство юстиції України (ідентифікаційний код 00015622, місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Городецького, 13).
Крім того, колегія суддів враховує, що Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби (ДВС) Міністерства юстиції України не є окремою юридичною особою, Відділ є частиною структури Департаменту ДВС, який, у свою чергу, діє у складі Міністерства юстиції України, усі дії, пов`язані з фінансовими зобов`язаннями, володінням майном або представництвом у судах зазвичай здійснюються через Міністерство юстиції або безпосередньо Департамент ДВС.
Таким чином, доводи апелянта про неналежність Відповідача колегія суддів відхиляє як безпідставні, адже вони не знайшли свого підтвердження, та належність відповідача було встановлено судом першої інстанції.
Стосовно доводів апеляційної скарги про те, що на адресу Відділу не надходило документів, які слугують підставою для зупинення чи закінчення виконавчого провадження, до Відділу не надходила інформація Державної служби охорони щодо обставин, які б слугували закінченню ВП № НОМЕР_2 або зупиненню виконавчих дій, колегія суддів звертає увагу на наступне.
Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом апеляційної інстанції, 15.04.2024 Службою судової охорони направлено лист № 30/01.30-02.2-565 тимчасовому виконувачу обов`язків Голови Державної судової адміністрації України з інформацією про потребу в коштах на виконання рішень судів щодо задоволення позовів співробітників Служби, у тому числі з виплати їм додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168.
22.05.2024 Службою судової охорони направлено лист № 30/01.30-02.2-712 тимчасовому виконувачу обов`язків Голови Державної судової адміністрації України з інформацією про потребу в коштах на виконання рішень судів щодо задоволення позовів співробітників Служби, у тому числі з виплати їм додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168. Зазначений лист містив прохання щодо клопотання Голови Державної судової адміністрації України перед Міністерством фінансів України про виділення додаткових асигнувань для Служби на 2024 рік за КЕКВ 2800 «Інші поточні видатки» за КПКВ 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів, працівників апаратів судів та працівників органів та установ системи правосуддя» у сумі 1 276 418 156 грн. (потреба визначена за рішеннями судів на користь позивачів станом на 22.05.2024).
19.04.2024 Службою судової охорони направлено до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України лист за № 30/01.30-02.2-587, у якому повідомлено, що службі затверджено кошторис на 2024 рік за КПКВ 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів, працівників апаратів судів та працівників органів та установ системи правосуддя», яким становить 0,58% загальної потреби в коштах, станом на 15.04.2024. Відповідні асигнування за КЕКВ 2800 «Інші поточні видатки» в кошторисі Служби на 2024 рік не задовольнили у повному обсязі потреби в коштах на виконання судових рішень. Станом на 15.04.2024 загальна потреба в коштах для проведення нарахувань витрат позивачам становить понад 1 200,4 млн. грн. З метою виконання вимог виконавчого документа №520/3702/23 Службою надіслано листи від 12.01.2024 №30/01.30-02.2-63 та від 01.02.2024 №30/01.30-02.2-176 та від 15.04.2024 №30/01.30-02.2-565 до Державної судової адміністрації України як до головного розпорядника бюджетних коштів, із проханням внести зміни до кошторису Служби на 2024 рік, однак належного фінансування не проведено.
Колегія суддів констатує, що постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення може бути прийнята лише за умови, що судове рішення не виконано без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати таке судове рішення, проте не зробив цього. При цьому, визначальною ознакою для накладення на боржника штрафу є саме не виконання рішення суду без поважних причин. Поважними можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником, та які не залежали від його волевиявлення.
Даний висновок узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 24.01.2018 у справі №405/3663/13-а, від 10.09.2019 у справі №0840/3476/18, від 19.08.2020 у справі №140/784/19, від 31.05.2022 у справі №360/940/20.
Відповідно до частин першої, другої, четвертої статті 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.
Згідно з пунктом 25 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845, безспірне списання коштів з рахунка боржника здійснюється в першочерговому порядку. Проведення платежів з рахунка боржника здійснюється після безспірного списання у разі наявності коштів на рахунку.
У разі наявності у боржника або головного розпорядника бюджетних коштів окремої бюджетної програми для забезпечення виконання рішень суду безспірне списання коштів здійснюється лише за цією бюджетною програмою.
Водночас, судові рішення, які передбачають виплату на користь суддів коштів, здійснюється за рахунок коштів бюджетної програми 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів, працівників апаратів суддів та працівників органів і установ системи правосуддя».
Отже, виконання зазначеного виконавчого листа має здійснюватися в межах визначеного Кабінетом Міністрів України порядку, що, у свою чергу, виключає відповідальність боржника (позивача) за невиконання цього судового рішення.
Аналогічні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 18.06.2019 у справі №826/721/16, у якій зазначено, що невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення.
Із урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для скасування постанови старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Григорян О.Г. ВП № НОМЕР_2 від 14.05.2024 про накладення на Службу судової охорони штрафу на користь держави у розмірі 5100,00 грн.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують докази, досліджені та перевірені в суді першої інстанції та не впливають на висновки суду, викладені в оскаржуваному рішенні.
За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, і доводи апелянта, викладені у скарзі, не свідчать про порушення судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.
Отже, при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції було дотримано всі вимоги законодавства, а тому відсутні підстави для його скасування.
Згідно з приписами ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
За правилами статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись ст. ст. 243, 244, 250, 315, 316, 321, 322, 325, 328-331 КАС України, суд -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Міністерства юстиції України - залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 29 липня 2025 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена, з урахуванням положень ст. 329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.М. Ганечко 

Судді В.В. Кузьменко 

Я.М. Василенко