ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"23" березня 2026 р. справа № 300/4385/25
м. Івано-Франківськ
Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Главач І.А., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Івано-Франківської митниці Державної митної служби України про визнання протиправними та скасування рішень,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (надалі, також – позивач, ОСОБА_1 ) звернувся в суд з позовною заявою до Івано-Франківської митниці Державної митної служби України (надалі, також – відповідач, Івано-Франківська митниця ДМСУ) в якій просить:
– визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA206060/2025/000077 від 20.05.2025 року;
– визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA206000/2025/000072/2 від 20.05.2025 року.
Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 подав електронну митну декларацію № 25UA206060002634U8 для митного оформлення придбаного позивачем транспортного засобу. Декларантом було обрано за основу перший (основний) метод визначення митної вартості, на основі якого було визначено митну вартість, подано митну декларацію, а також всі документи, які підтверджують вартість придбаного транспортного засобу. Однак, за результатами розгляду поданої електронної митної декларації та інших, необхідних для митного оформлення документів, Івано-Франківська митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товару № UA206000/2025/000072/2 від 20.05.2025 року, в рядку 33 якого як обставину для прийняття такого рішення вказано, що: "Митна вартість імпортованого товару не може бути визнана за вартістю, визначеною деклараном, у зв`язку з невідповідністю вимогам пунктів а) та б) статті VII ГАТТ. У митного органу виникли сумніви у правильності визначення митної вартості декларантом, оскільки заявлена митна вартість не підтверджена документально. Шляхом порівняння митної вартості товару з рівнем митної вартості подібних товарів, що імпортуються в Україну та інформації, яка міститься в ЄАІС Держмитслужби встановлено, що рівень вартості заявленого товару значно нижчий від рівня митної вартості подібних товарів, митне оформлення яких здійснено. Крім того, під час контролю за визначенням митної вартості було встановлено, що наданий декларантом висновок підготовлений спеціалізованою експертною організацією від 20.05.2025 № 19052025_IF20250519-004 не може бути взятий до уваги, у зв`язку із невідповідністю вимогам наказу Міністерства юстиції України ФДМУ від 24.11.2003 № 142/5/2092, а саме відсутні відомості, зазначені в п. 4.4. п.п. и) дані про час і місце проведення огляду КТЗ оцінювачем (експертом), в. тому числі не зафіксовано факт перебування експерта у ЗМК м/п "Калуш" СТЗ ФОП ОСОБА_2 ; – застосований експертом коєфіцієнт зменшення вартості транспортного засобу не відповідає стану пошкоджень, оскільки авто пересувалось "своїм ходом". В результаті, виникають сумніви про якість проведеного експертного дослідження… Відповідно до частини 3 статті 53 декларанту виставлена вимога про надання додаткових документів, на підставі яких митна вартість буде визнана, зокрема банківські платіжні документи, якщо рахунок було сплачено позивачем. Документи не надано. …Джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала МД від 31.03.2025 № 25UA204040001564U9, за якою здійснено митне оформлення подібного (аналогічного) товару". Крім даного рішення, відповідачем прийнято Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA206060/2025/000077, згідно якої відмовлено у митному оформлені товарів з тих самих причин. На думку позивача, ним під час митного оформлення було надано усі необхідні документи, які чітко ідентифікували оцінюваний товар та містили об`єктивні і достовірні дані, що піддавалися обчисленню, які підтверджували заявлену декларантом митну вартість товару, згідно з вимогами Митного кодексу України, а тому, вищезазначені акти відповідача є незаконними, необґрунтованими та такими, що підлягають скасуванню, оскільки порушують норми законодавства щодо їх прийняття. Таким чином, просить позов задовольнити (а.с. 1-38).
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30.06.2025 відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), відповідно до вимог статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (а.с. 40-41).
11.07.2025 до відділу документального забезпечення – канцелярії Івано-Франківського окружного адміністративного суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву із викладом заперечень щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову. Так, відповідач зазначає, що під час митного оформлення товару було встановлено, що надані позивачем документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. Відповідач зазначає, що позивачем не надано належних та достатніх доказів понесення транспортних витрат, оскільки поданий ним до митного оформлення документ не є ні фінансовим ні бухгалтерським документом. Під час контролю за визначенням митної вартості було встановлено, що наданий декларантом висновок підготовлений спеціалізованою експертною організацією від 20.05.2025 № 19052025_IF20250519-004 не може бути взятий до уваги, у зв`язку із невідповідністю вимогам наказу Міністерства юстиції України ФДМУ від 24.11.2003 № 142/5/2092, а саме відсутні відомості, зазначені в п. 4.4. п.п. и) дані про час і місце проведення огляду КТЗ оцінювачем (експертом), в. тому числі не зафіксовано факт перебування експерта у ЗМК м/п "Калуш" СТЗ ФОП ОСОБА_2 ; – застосований експертом коєфіцієнт зменшення вартості транспортного засобу не відповідає стану пошкоджень, оскільки авто пересувалось "своїм ходом". В результаті, у відповідача виникли сумніви про якість проведеного експертного дослідження. Відповідно до частини 3 статті 53 декларанту виставлена вимога про надання додаткових документів, на підставі яких митна вартість буде визнана, зокрема банківські платіжні документи, якщо рахунок було сплачено позивачем. Документи не надано. Джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала МД від 31.03.2025 № 25UA204040001564U9, за якою здійснено митне оформлення подібного (аналогічного) товару". Однак, декларантом надано відповідь про те, що ним надано повний пакет документів відповідно до статті 53 МК України. Представник відповідача зазначає, що надання неналежних документів не може вважатися виконанням вимог митниці щодо підтвердження митної вартості товарів. Отже, виходячи з вищенаведеного, митна декларація не могла бути оформлена за основним методом за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, у зв`язку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частині 3 статті 53 МК України. Крім того, відповідач зазначає про помилковість методу визначення митної вартості товару, оскільки позивачем обраний основний метод – за ціною договору (контракту), коли натомість необхідно було застосувати резервний. Відтак, оскільки висновок про вартісні характеристики не прийнято відповідачем до уваги, останній вважає позовні вимоги безпідставними, а рішення про коригування митної вартості та картку відмови такими, що прийняті відповідно до закону та з урахуванням усіх обставин (а.с. 44-79).
Головуючий суддя Главач І.А. по даній адміністративній справі перебував у відпустці з 07.08.2025 по 22.08.2025 згідно наказу від 25.07.2025 № 213-В, що підтверджується довідкою секретаря судового засідання (а.с. 84), у зв`язку з чим строки, передбачені Кодексом адміністративного судочинства України продовжуються на строк такої відпустки.
Головуючий суддя Главач І.А. по даній адміністративній справі перебував у відпустці з 23.08.2025 по 03.09.2025 згідно наказу від 20.08.2025 № 261-В, що підтверджується довідкою секретаря судового засідання (а.с. 84), у зв`язку з чим строки, передбачені Кодексом адміністративного судочинства України продовжуються на строк такої відпустки.
Головуючий суддя Главач І.А. по даній адміністративній справі перебував у відпустці з 23.09.2025 по 07.10.2025 згідно наказу від 15.09.2025 № 290-В, що підтверджується довідкою секретаря судового засідання (а.с. 84), у зв`язку з чим строки, передбачені Кодексом адміністративного судочинства України продовжуються на строк такої відпустки.
Головуючий суддя Главач І.А. по даній адміністративній справі перебував на лікарняному з 30.10.2025 по 07.11.2025, у зв`язку з чим строки, передбачені Кодексом адміністративного судочинства України продовжуються на строк періоду непрацездатності.
Головуючий суддя Главач І.А. по даній адміністративній справі перебував на лікарняному з 19.01.2026 по 30.01.2026, у зв`язку з чим строки, передбачені Кодексом адміністративного судочинства України продовжуються на строк періоду непрацездатності.
Головуючий суддя Главач І.А. по даній адміністративній справі перебував у відпустці з 17.03.2026 по 20.03.2026 згідно наказу від 11.03.2026 № 19-В, у зв`язку з чим строки, передбачені Кодексом адміністративного судочинства України продовжуються на строк такої відпустки.
Суд, розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, встановив наступне.
30.04.2025 між ОСОБА_1 (покупець) і нерезидентом компанією "MB Reautos" (Литовська Республіка) (продавець), укладений зовнішньоекономічний договір серії REA № 0338, згідно якого продавець продає, а покупець купляє транспортний засіб марки Opel Vivaro, державний номер НОМЕР_1 , робочий об`єм двигуна 1499 см-3, потужність 88 кВт, рік виробництва – 2021, номер кузову – НОМЕР_2 , пробіг – 130904 км, оплата відбувається в готівковій формі, ціна транспортного засобу – 5600 євро, недоліки автомобіля – автомобіль після удару. Зазначено, що покупець ознайомився і усно обмовив з продавцем технічний стан механізмів автомобіля з пробігом, тому автомобіль приймає таким, яким він є на момент укладання договору, також приймає він ризики, пов`язані з можливими дефектами використання в минулому, також ризик поломок у майбутньому. За цим договором купівлі-продажу автомобіль купив, з ціною згоден та претензій не має (а.с. 5, 8).
30.04.2025 нерезидентом компанією "MB Reautos" (Литовська Республіка) видано рахунок-фактуру серії REA № 0338 від 30.04.2025, згідно якого покупець купляє транспортний засіб марки Opel Vivaro, рік виробництва – 2021, номер кузову – НОМЕР_2 , ціна транспортного засобу – 5600 євро, недоліки автомобіля – автомобіль після удару. Зазначено, що покупець ознайомився і усно обмовив з продавцем технічний стан механізмів автомобіля з пробігом, тому автомобіль приймає таким, яким він є на момент укладання договору, також приймає він ризики, пов`язані з можливими дефектами використання в минулому, також ризик поломок у майбутньому. За цим договором купівлі-продажу автомобіль купив, з ціною згоден та претензій не має. Оплату повинен здійснити до 10.05.2025 (а.с. 6, 9).
Відповідно до змісту квитанції касового приходного ордеру серії KPO № 0125 від 30.04.2025, MB "Reautos" прийнято від Цимбалістого Олега оплату згідно з REA 0338 в сумі 5600 євро. Дана квитанція підписана касиром нерезидента (а.с. 7, 10).
В подальшому, позивачем подавалася митна декларація країни-відправлення № 25PL401010000LNNB2 від 17.05.2025, за змістом якого здійснюється експорт транспортного засобу марки Opel Vivaro, робочий об`єм двигуна 1499 см-3, рік виробництва – 2021, номер кузову – НОМЕР_2 , повна фактурна вартість – 5600 євро (а.с. 11-12).
20.05.2025 ФОП ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 подав електронну митну декларацію № 25UA206060002634U8 для митного оформлення придбаного позивачем транспортного засобу, який ввозиться на територію України, а саме: вантажний автомобіль марки Opel, модель Vivaro, робочий об`єм двигуна 1499 см-3, потужність 88 кВт, рік виробництва – 2021, загальна кількість місць включаючи водія – 3, номер кузову – НОМЕР_2 , ціна транспортного засобу – 5600 євро, недоліки автомобіля – автомобіль після удару, призначений для перевезення вантажу на дорогах загального користування, вантажопідйомність 1,004 тони, сама у разі максимального завантаження – 2,660 тони. Пошкоджено праве крило, права та ліва дверки, праве дзеркало, права бокова дверка, задня права та ліва арки, правий та лівий пороги авто, днище авто, царапини, сколи, вм`ятини по кузову, затертості сидіння та салону, країна виробництва DE. Відомості про вартість – 281137,20 грн, обмінний курс – 46,8562 грн. (а.с. 51). Декларантом було обрано за основу перший (основний) метод визначення митної вартості, на основі якого було визначено митну вартість, подано митну декларацію, а також всі документи, які підтверджують вартість транспортного засобу.
В графі "42" (ціна товару) декларації на перший товар визначено ціну 5600,00 євро. Митну вартість товару визначено за першим (1) методом, тобто за першим (основним), на підтвердження чого заповнено графу "43" митної декларації (а.с. 51).
Судом встановлено, та не заперечується сторонами, що декларантом одночасно із митною декларацією № 25UA206060002634U8 надано відповідачу такі документи:
– Договір серії REA № 0338 від 30.04.2025 (а.с. 5);
– Рахунок-фактура серії REA № 0338 від 30.04.2025 (а.с. 6);
– Квитанція прибуткового касового ордера серії KPO № 0125 від 30.04.2025 (а.с. 7);
– Оголошення про продаж даного транспортного засобу (а.с. 55-56);
– Документ про понесення транспортних витрат від 20.05.2025 (а.с. 57);
– Митна декларація країни-відправлення № 25PL401010000LNNB2 від 17.05.2025 (а.с. 11);
– Звіт про незалежну оцінку колісного транспортного засобу № 19052025_IF20250519-004 (а.с. 60-66).
Відповідачем було проведено огляд транспортного засобу, про що складено відповідний Акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 20.05.2025 року. За результатом проведеного огляду визначено, що до митного огляду представлено вантажний автомобіль марки Opel, модель Vivaro, з дизельним типом двигуна, робочий об`єм двигуна 1499 см-3, потужність 88 кВт, рік виробництва – 2021, загальна кількість місць включаючи водія – 3, номер кузову – НОМЕР_2 , недоліки автомобіля – автомобіль після удару, призначений для перевезення вантажу на дорогах загального користування, вантажопідйомність 1,004 тони, сама у разі максимального завантаження – 2,660 тони. Пошкоджено праве крило (вм`ятини), права та ліва дверки (вм`ятини), корпус правого дзеркала, права бокова дверка (вм`ятини), задня права та ліва арки (вм`ятини), правий та лівий пороги авто, днище авто, розбиті задні фонарі, царапини, сколи, вм`ятини по кузову, затертості сидіння та салону, країна виробництва DE (а.с. 74-75).
За результатами аналізу поданої декларантом позивача до митного оформлення МД та долучених документів, митним органом прийнято спірне рішення про коригування митної вартості товару № UA206000/2025/000072/2 від 20/05/2025, у якому збільшено вартість імпортованого товару до 10150.00 євро, замість заявлених декларантом 6000 євро (а.с. 16).
Так, у рішенні про коригування митної вартості митний орган вказав, що митна вартість імпортованого товару не може бути визнана за вартістю, визначеною деклараном, у зв`язку з невідповідністю вимогам пунктів а) та б) статті VII ГАТТ. У митного органу виникли сумніви у правильності визначення митної вартості декларантом, оскільки заявлена митна вартість не підтверджена документально. Шляхом порівняння митної вартості товару з рівнем митної вартості подібних товарів, що імпортуються в Україну та інформації, яка міститься в ЄАІС Держмитслужби встановлено, що рівень вартості заявленого товару значно нижчий від рівня митної вартості подібних товарів, митне оформлення яких здійснено. Крім того, під час контролю за визначенням митної вартості було встановлено, що наданий декларантом висновок підготовлений спеціалізованою експертною організацією від 20.05.2025 № 19052025_IF20250519-004 не може бути взятий до уваги, у зв`язку із невідповідністю вимогам наказу Міністерства юстиції України ФДМУ від 24.11.2003 № 142/5/2092, а саме відсутні відомості, зазначені в п. 4.4. п.п. и) дані про час і місце проведення огляду КТЗ оцінювачем (експертом), в. тому числі не зафіксовано факт перебування експерта у ЗМК м/п "Калуш" СТЗ ФОП ОСОБА_2 ; – застосований експертом коєфіцієнт зменшення вартості транспортного засобу не відповідає стану пошкоджень, оскільки авто пересувалось "своїм ходом". В результаті, виникають сумніви про якість проведеного експертного дослідження… Відповідно до частини 3 статті 53 декларанту виставлена вимога про надання додаткових документів, на підставі яких митна вартість буде визнана, зокрема банківські платіжні документи, якщо рахунок було сплачено позивачем. Документи не надано. Відповідно до вимог частини 6 статті 54 МК України, неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 МКУ, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, є підставою для відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю (а.с. 16-17).
Джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала МД від 31.03.2025 № 25UA204040001564U9 на товар: "Вантажний – фургон, марки Opel, модель – Vivaro, ідентифікаційний номер кузова – НОМЕР_3 , загальна кількість місць, включаючи місце водія – 3, вантажопідйомність – 1,34 тони, маса в разі максимального навантаження – 3,1 тони, призначений для використання по дорогах загального користування для перевезення вантажів, двигун – дизельний, об`єм двигуна – 1997 см3, потужність – 90 кВт, тип кузова – фургон, колісна формула – 4х2, наявна стаціонарна перегородка між кабіною водія та вантажним відділенням, відсутні вікна в бокових панелях, відсутні доступні отвори для кріплення сидінь та встановлення пристроїв безпеки, відсутні в задній частині кузова декоративне оздоблення та ознаки комфорту, був у використанні, календарний рік виготовлення – 2021 рік, модельний рік виготовлення – 2021 рік, не виготовлений на базі кузова легкового автомобіля, стан автомобіля – пошкоджений. Пошкоджено передній бампер, переднє праве крило, решітка радіатора, спрацьовані подушки безпеки. Визначена митна вартість – 10150 євро" (а.с. 17).
Враховуючи вказане вище, Івано-Франківська митниця Державної митної служби України за результатами розгляду поданої МД № 25UA206060002634U8 від 20.05.2025 та доданих до неї документів відмовила у митному оформленні (випуску) товару згідно Картки відмови в прийнятті митної декларації № UA206060/2025/000077, у якій також роз`яснено вимоги, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення: задекларувати митну вартість згідно рішень про визначення митної вартості (а.с. 18-20).
Не погоджуючись із відмовою відповідача у прийнятті митних декларацій та коригуванням митної вартості товару, представник позивача звернувся до суду з метою захисту порушеного права шляхом скасування оскаржуваних рішень.
Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Правовідносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються Митним кодексом України, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування (частина 2 статті 1 Митного кодексу України № 4495-VI від 13.03.2012).
Згідно із частиною 1 статті 7 Митного кодексу України (надалі, також – МК України), встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення, застосування механізмів тарифного і нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, справляння митних платежів, ведення митної статистики, обмін митною інформацією, ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, здійснення відповідно до закону державного контролю нехарчової продукції при її ввезенні на митну територію України, запобігання та протидія контрабанді, боротьба з порушеннями митних правил, організація і забезпечення діяльності митних органів та інші заходи, спрямовані на реалізацію державної політики у сфері державної митної справи, становлять державну митну справу.
Відповідно до пункту 24 частини 1 статті 4 МК України, митний контроль це сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.
Згідно частин 1, 2, 3 статті 318 МК України, митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України. Митний контроль здійснюється виключно митними органами відповідно до цього Кодексу та інших законів України. Митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.
Частиною першою статті 49 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до частини першої статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
Згідно з частинами 2-5 статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, – банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності – інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, – страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
У разі, якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах 2 та 3 цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Як передбачено частинами 1-3, 6 та 7 статті 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:
1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах 2-4 статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
У разі, якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.
Частинами 1-4 статті 57 МК України визначено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод – за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
Суд зазначає, що обов`язок доведення митної ціни товару покладено на позивача. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи. Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності. Вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, не передбачені МК України заборонено.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки саме з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Відтак, наведені приписи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
В свою чергу, відсутність в рішенні про коригування митної вартості товарів інформації з належним обґрунтуванням того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.
Такі висновки відповідають правовій позиції в подібних правовідносинах, які викладені в постановах Верховного Суду від 12.03.2019 № 820/8016/15, від 24.01.2019 № 820/636/17 та Верховного Суду України від 31.03.2015 в справі № 21-127а15.
Судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу правильності визначення декларантом митної вартості імпортованого транспортного засобу марки Opel Vivaro, державний номер НОМЕР_1 , робочий об`єм двигуна 1499 см-3, потужність 88 кВт, рік виробництва – 2021, номер кузову – НОМЕР_2 , пробіг – 130904 км, та стосовно надання відповідачу необхідних документів для підтвердження заявленої митної вартості товару. При цьому, позиція відповідача полягає у тому, що при поданні декларації обраний метод визначення митної вартості не відповідає вимогам статті 57 МК України, а саме, позивачем обрано перший (основний) метод – за ціною договору (контракту), в той час, коли необхідно було застосовувати другорядний (резервний) метод.
Під час здійснення процедур митного контролю програмно-інформаційним модулем автоматичною системою аналізу і управління ризиками (АСАУР) за митною декларацією від 20.05.2025 року № 25UA206060002634U8 було згенеровано форми митного контролю за напрямком визначення митної вартості.
Відповідачем було проведено огляд транспортного засобу, про що складено відповідний Акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 20.05.2025 року. За результатом проведеного огляду визначено, що до митного огляду представлено вантажний автомобіль марки Opel, модель Vivaro, з дизельним типом двигуна, робочий об`єм двигуна 1499 см-3, потужність 88 кВт, рік виробництва – 2021, загальна кількість місць включаючи водія – 3, номер кузову – НОМЕР_2 , недоліки автомобіля – автомобіль після удару, призначений для перевезення вантажу на дорогах загального користування, вантажопідйомність 1,004 тони, сама у разі максимального завантаження – 2,660 тони. Пошкоджено праве крило (вм`ятини), права та ліва дверки (вм`ятини), корпус правого дзеркала, права бокова дверка (вм`ятини), задня права та ліва арки (вм`ятини), правий та лівий пороги авто, днище авто, розбиті задні фонарі, царапини, сколи, вм`ятини по кузову, затертості сидіння та салону, країна виробництва DE.
Як зазначалось судом, у частині 2 статті 53 МК України міститься вичерпний перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів. Як було встановлено, декларантом разом із декларацією було подано ряд документів, зокрема: договір серії REA № 0338 від 30.04.2025 (а.с. 5); рахунок-фактура серії REA № 0338 від 30.04.2025 (а.с. 6); квитанція прибуткового касового ордера серії KPO № 0125 від 30.04.2025 (а.с. 7); оголошення про продаж даного транспортного засобу (а.с. 55-56); документ про понесення транспортних витрат від 20.05.2025 (а.с. 57); звіт про незалежну оцінку колісного транспортного засобу № 19052025_IF20250519-004. Однак, незважаючи на подані документи, відповідач висунув вимогу про надання додаткових документів, на підставі яких митна вартість буде визнана, зокрема банківські платіжні документи, якщо рахунок на транспортний засіб було сплачено позивачем. Оскільки додаткових документів позивачем не було надано, відповідач визначив митну вартість товару за наявними у митниці документами про митне оформлення подібного (аналогічного) товару за митною декларацією від 31.03.2025 № 25UA204040001564U9 на рівні 10150,00 євро.
Відповідач у відзиві зазначає серед недоліків поданих позивачем документів, зокрема те, що наданий декларантом висновок підготовлений спеціалізованою експертною організацією від 20.05.2025 № 19052025_IF20250519-004 не може бути взятий до уваги, у зв`язку із невідповідністю вимогам наказу Міністерства юстиції України ФДМУ від 24.11.2003 № 142/5/2092, а саме відсутні відомості, зазначені в п. 4.4. п.п. и) дані про час і місце проведення огляду КТЗ оцінювачем (експертом), в. тому числі не зафіксовано факт перебування експерта у ЗМК м/п "Калуш" СТЗ ФОП ОСОБА_2 ; – застосований експертом коєфіцієнт зменшення вартості транспортного засобу не відповідає стану пошкоджень, оскільки авто пересувалось "своїм ходом".
Щодо доводів митного органу про необхідність подання банківських платіжних документів для підтвердження розрахунків за поданим позивачем рахунком, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини 1 статті 1087 Цивільного кодексу України, розрахунки за участю фізичних осіб, не пов`язані із здійсненням ними підприємницької діяльності, можуть провадитися у готівковій або безготівковій формі.
Відповідно до частини 3 статті 1088 Цивільного кодексу України, безготівкові розрахунки провадяться через банки, небанківських надавачів платіжних послуг, в яких відкрито відповідні рахунки, якщо інше не випливає із закону та не обумовлено видом безготівкових розрахунків.
Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України "Про платіжні послуги", для проведення платіжних операцій використовуються кошти в готівковій або безготівковій формі.
Суд звертає увагу відповідача, що за договором купівлі-продажу транспортного засобу, розрахунки між сторонами здійснювалися у безготівковій формі, що підтверджується долученим позивачем договором купівлі-продажу.
Водночас, як випливає з національного законодавства, банківські платіжні документи створюються тільки внаслідок безготівкових операцій, що не узгоджується з умовами договору, наданого позивачем для оформлення митної декларації.
Крім того, варто звернути увагу на те, що позивачем долучено до декларації митного оформлення товару долучено квитанцію касового приходного ордеру серії KPO № 0125 від 30.04.2025, за якою MB "Reautos" прийнято від Цимбалістого Олега оплату згідно з REA 0338 в сумі 5600 євро. Дана квитанція підписана касиром нерезидента.
Таким чином, позивачем надано до митного оформлення товару належний документ, який підтверджує сплату позивачем готівкових коштів за придбання транспортного засобу, який підлягав розмитненню. Доказів невідповідності наданого платіжного документа вимогам національного законодавства чи законодавства контрагента-нерезидента суду не надано.
У зв`язку з цим, доводи відповідача щодо ненадання до митного оформлення документів про сплату ціни рахунку та витребування відповідних банківських документів у відповідача не відповідають фактичним обставинам справи.
Щодо аргументів відповідача з приводу невідповідності наданого контролюючому органу висновку спеціалізованої експертної організації вимогам законодавства, суд зазначає наступне.
Під час контролю за визначенням митної вартості було встановлено, що наданий декларантом висновок підготовлений спеціалізованою експертною організацією від 20.05.2025 № 19052025_IF20250519-004 не може бути взятий до уваги, у зв`язку із невідповідністю вимогам наказу Міністерства юстиції України ФДМУ від 24.11.2003 № 142/5/2092, а саме відсутні відомості, зазначені в п. 4.4. п.п. и) дані про час і місце проведення огляду КТЗ оцінювачем (експертом), в. тому числі не зафіксовано факт перебування експерта у ЗМК м/п "Калуш" СТЗ ФОП ОСОБА_2 ; – застосований експертом коєфіцієнт зменшення вартості транспортного засобу не відповідає стану пошкоджень, оскільки авто пересувалось "своїм ходом". В результаті, виникають сумніви про якість проведеного експертного дослідження.
З приводу даних доводів відповідача, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що контролюючим органом помилково зроблено висновок про те, що у наданому до митного оформлення висновку про вартість майна № 19052025_IF20250519-004 не вказано місця та дати проведення огляду, оскільки у розділі 1 наданого висновку вказано: "Замовником були надані відповідні документи та забезпечені належні умови проведення, а експертом проведений огляд автомобіля "OPEL Vivaro", ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_4 , 19.05.2025 року в світлий час доби, за адресою Івано-Франківська область, село Пійло". Таким чином, наданий митному органу висновок містить відомості про час і місце проведення огляду КТЗ оцінювачем (експертом).
Водночас, з приводу інших заперечень митного органу щодо вказаного висновку, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини 2 статті 53 МК України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, – банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності – інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, – страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Відповідно до частини 3 статті 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Таким чином, норми Митного кодексу України відносять аналізований судом та митним органом, висновок експерта, до додаткових документів, на основі яких може встановлюватися та підтверджуватися митна вартість товару. Суд звертає увагу, що наявність даного документа не є обов`язковою для митного оформлення товару, що підтверджується нормами статті 53 Митного кодексу України, з огляду на що, навіть у випадку наявності зауважень чи сумнівів щодо належності поданого митному органу висновку, мають братися до уваги всі подані заявником документи в їх цілісному аналізі.
Зважаючи на це, дії відповідача щодо коригування митної вартості товарів, у зв`язку з наявністю сумнівів щодо якості проведеної експертизи транспортного засобу не відповідають вимогам чинного законодавства та не можуть слугувати підставою для такого коригування митної вартості.
З приводу доводів відповідача про неврахування наданого позивачем документу, що стосується понесення транспортних витрат, суд зазначає наступне.
При подані митної декларації, серед документів також долучено документ щодо транспортних витрат. За змістом даного документа, розрахунок витрат на перевезення автомобіля марки OPEL, модель VIVARO, номер кузова (VIN код) НОМЕР_4 , вага вантажу 1656 кг становить: 1. Страхування вантажу – 0 євро; 2. Перевезення вантажу до кордону України – 400 євро; 3. Комісія витрат – 0 євро (а.с. 57).
В даній ситуації суд погоджується із доводами відповідача щодо неможливості взяття до уваги даного документа, оскільки даний документ не містить відомостей щодо перевізника, не деталізує особливостей перевезення, не визначає чітко суб`єкта, який видав такий документ, а також не підписаний жодною особою.
Зважаючи на викладене, митний орган правомірно не взяв до уваги документ щодо підтвердження понесення транспортних витрат, оскільки наданий позивачем для підтвердження транспортних витрат документ містить суттєві недоліки, які перешкоджають його врахуванню при визначенні митної вартості товару.
Водночас, непідтвердження декларантом належними доказами понесення транспортних витрат не може слугувати самостійною та достатньою підставою для коригування митної вартості товару чи визначення митної вартості товару виходячи із іншого методу визначення вартості товару, ніж за ціною договору (контракту).
Також суд вважає за необхідне звернути увагу на помилковість визначення митної вартості на основі другорядного (резервного) методу. Як було встановлено вище, декларантом від імені позивача було подано митну декларацію № 25UA206060002634U8 для митного оформлення придбаного позивачем транспортного засобу, який ввозиться на територію України, а саме: вантажний автомобіль марки Opel, модель Vivaro, робочий об`єм двигуна 1499 см-3, потужність 88 кВт, рік виробництва – 2021, загальна кількість місць включаючи водія – 3, номер кузову – НОМЕР_2 , ціна транспортного засобу – 5600 євро, недоліки автомобіля – автомобіль після удару, призначений для перевезення вантажу на дорогах загального користування, вантажопідйомність 1,004 тони, сама у разі максимального завантаження – 2,660 тони. Пошкоджено праве крило, права та ліва дверки, праве дзеркало, права бокова дверка, задня права та ліва арки, правий та лівий пороги авто, днище авто, царапини, сколи, вм`ятини по кузову, затертості сидіння та салону, країна виробництва DE. Відомості про вартість – 281137,20 грн, обмінний курс – 46,8562 грн.
Дані характеристики не заперечуються відповідачем та підтверджуються серед іншого актом про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу, складеного відповідачем, в якому зазначається наступне: "до митного огляду представлено вантажний автомобіль марки Opel, модель Vivaro, з дизельним типом двигуна, робочий об`єм двигуна 1499 см-3, потужність 88 кВт, рік виробництва – 2021, загальна кількість місць включаючи водія – 3, номер кузову – НОМЕР_2 , недоліки автомобіля – автомобіль після удару, призначений для перевезення вантажу на дорогах загального користування, вантажопідйомність 1,004 тони, сама у разі максимального завантаження – 2,660 тони. Пошкоджено праве крило (вм`ятини), права та ліва дверки (вм`ятини), корпус правого дзеркала, права бокова дверка (вм`ятини), задня права та ліва арки (вм`ятини), правий та лівий пороги авто, днище авто, розбиті задні фонарі, царапини, сколи, вм`ятини по кузову, затертості сидіння та салону, країна виробництва DE". Натомість, митним органом прийнято рішення про коригування митної вартості товару відповідно до митної декларації від 31.03.2025 № 25UA204040001564U9, за якою здійснено митне оформлення подібного (аналогічного) товару : Вантажний – фургон, марки Opel, модель – Vivaro, ідентифікаційний номер кузова – НОМЕР_3 , загальна кількість місць, включаючи місце водія – 3, вантажопідйомність – 1,34 тони, маса в разі максимального навантаження – 3,1 тони, призначений для використання по дорогах загального користування для перевезення вантажів, двигун – дизельний, об`єм двигуна – 1997 см3, потужність – 90 кВт, тип кузова – фургон, колісна формула – 4х2, наявна стаціонарна перегородка між кабіною водія та вантажним відділенням, відсутні вікна в бокових панелях, відсутні доступні отвори для кріплення сидінь та встановлення пристроїв безпеки, відсутні в задній частині кузова декоративне оздоблення та ознаки комфорту, був у використанні, календарний рік виготовлення – 2021 рік, модельний рік виготовлення – 2021 рік, не виготовлений на базі кузова легкового автомобіля, стан автомобіля – пошкоджений. Пошкоджено передній бампер, переднє праве крило, решітка радіатора, спрацьовані подушки безпеки. Визначена митна вартість – 10150 євро. Суд звертає увагу, що відповідно до частини 3 статті 60 МК України, для визначення, чи є товари подібними (аналогічними), враховуються якість товарів, наявність торгової марки та репутація цих товарів на ринку. Відповідачем у прийнятому рішенні не враховано характеристик товару, зокрема не проведено порівняння характеристик товарів щодо їх розмірів, матеріалу виготовлення та інших аспектів. Відповідачем не надано суду детальних розрахунків коригування вартості, з яких суд міг би визначити достовірність скоригованої митної вартості такого товару.
З огляду на це, суд дійшов висновку, що метод визначення митної вартості за другорядним (резервним) було застосовано без врахування особливостей фізичних характеристик товару, який задекларовано позивачем, внаслідок чого скоригована сума митної вартості товару визначена ним помилково.
Щодо зазначеного у спірному рішенні твердження, що заявлена митна вартість товару не була належним чином підтверджена, в силу чого було застосовано визначення вартості за другорядним (резервним) методом, то суд зазначає наступне.
Як встановлено судом подані позивачкою до митного оформлення документи щодо ціни товару не містили розбіжностей, оскільки згідно договору серії REA № 0338 від 30.04.2025, рахунку-фактури серії REA № 0338 від 30.04.2025, квитанції прибуткового касового ордера серії KPO № 0125 від 30.04.2025 (а.с. 5-7).
Митним органом не зазначено в чому полягала невідповідність заявленої митної вартості та необхідність подання додаткових документів.
На підтвердження заявленої митної вартості та фактичної сплати позивачем на користь свого контрагента коштів, як суду так і відповідачу надано квитанцію прибуткового касового ордера серії KPO № 0125 від 30.04.2025, які підтверджують сплату позивачем грошових коштів в розмірі 5600,00 євро на користь продавця за договором серії REA № 0338 від 30.04.2025 (а.с. 7).
Окрім цього, дана сума підтверджується митною декларацією країни-відправлення № 25PL401010000LNNB2 від 17.05.2025, яка була надана відповідачу разом із поданою митною декларацією (а.с. 11). Незважаючи на те, що значна маса інформації в такій декларації зазначена іноземною мовою, серед наявних цифрових даних та відомостей про позивача (OLEH TSYMBALISTYI), можна також зробити висновок про належність даної декларації до товарів, стосовно яких було подано митну декларацію. Суд вище зазначав про факультативність подання даного документа, тому, навіть невзяття його до уваги відповідачем не давало можливості зробити висновок про неможливість підтвердження вартості товару, оскільки в інших ключових для цього питання документах ціна товару була однаковою та взаємноузгодженою.
Суд звертає увагу, що зазначені документи містять усі необхідні реквізити, детальний опис транспортного засобу, який дає можливість ідентифікувати його, а також кількість та ціну товару та відповідають за назвою і змістом вимогам пунктів 1-4 частини 2 статті 53 МК України.
Отже, подані до митного оформлення документи підтверджують ціну придбання товару, не містять розбіжностей, а також дають можливість повністю ідентифікувати товар, за придбання якого були сплачені відповідні кошти.
Жодних обґрунтованих сумнів щодо невірного визначення декларантом митної вартості товару, конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів відповідачем зазначено не було.
Також, ні в спірному рішенні, ні у відзиві на позов відповідач не наводить даних щодо конкретної суми розбіжностей чи сумнівів. При цьому сам факт здійснення митного оформлення подібних товарів за митною вартістю, що є більша заявленої декларантом, не може бути безумовною підставою для коригування відповідачем митної вартості товару.
Суд також приймає до уваги позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 20.02.2018 за результатом розгляду справи № 809/1884/16, згідно якої посилання відповідача на те, що сума, яка зазначена в рахунку-фактурі (інвойсі), поданому декларантом, не була підтверджена, є безпідставними, оскільки положення статті 53 Митного кодексу України не містять вимог щодо додаткового підтвердження ціни, вказаної у документах, які підтверджують митну вартість товару.
Так, відповідач не надав суду жодного доказу, який би спростував зміст поданих декларантом документів, в тому числі будь-яких відомостей про отримання від компетентних органів Литовської Республіки інформації про невідповідність виданих нерезидентом документів вимогам нормативно-правових актів.
В даному випадку, дослідивши надані позивачем документи, суд дійшов висновку, що під час митного оформлення декларантом надано усі необхідні документи, які чітко ідентифікували оцінюваний товар, містили об`єктивні і достовірні дані, що піддавалися обчисленню, та які підтверджували заявлену декларантом митну вартість товару.
У рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митної декларації, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.
Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд в постанові від 08.02.2019 в справі № 825/648/17 (№ К/9901/16592/18).
Відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України, прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Проте всупереч вимогам вищенаведеної норми, рішення про коригування митної вартості товарів не містять такої інформації, що не дає підстав вважати їх обґрунтованими та мотивованими у контексті норм пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України.
Так, у рішенні про коригування митної вартості товарів митний орган повинен не просто зазначити, зокрема, обставину відсутності в нього інформації щодо оформлення ідентичних товарів (як підставу незастосування методу за ціною договору щодо ідентичних товарів), а навести цінову інформацію з бази даних про оформлення товарів, що мають ознаки, найбільш схожі на ознаки задекларованих товарів, та пояснити з урахуванням положень статей 59, 60 МКУ, чому ця інформація не може бути взята за основу для визначення митної вартості.
Таким чином, при обґрунтуванні неможливості застосування певних другорядних методів митний орган повинен конкретизувати підстави незастосування цих методів.
Верховний Суд у своїй постанові від 02.07.2020 у справі № 804/2061/17 (провадження № К/9901/2090/18 зазначив: "…Між тим, як вбачається з рішення про коригування митної вартості товарів №500060702/2017/000010/1 від 25.02.2017 року, у ньому зазначено лише дату та номер митної декларації, на підставі якої здійснено коригування митної вартості, що не дає підстав вважати таке рішення обґрунтованим та мотивованим у контексті норм пунктів 2, 4 ч. 2ст. 55 Митного кодексу України.
У рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів.
При цьому Верховний Суд вважає за необхідне зауважити, що розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості та, як наслідок, коригування митної вартості за другорядними методами, як помилково вважає митний орган…".
Суд вважає, що відповідачем не обґрунтовано митну вартість, яка визначена ним у розмірі 10150,00 євро. Крім того, відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за методом за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів. У свою чергу, декларант позивача надав наявні у нього документи, що підтверджують митну вартість товару, підстави його придбання, його кількісні та якісні характеристики, цінове та вартісне обґрунтування. На підставі досліджених письмових доказів суд вважає, що використані декларантом відомості підтверджені документально та визначені кількісно, їх достовірність не спростована відомостями від компетентних органів інших країн щодо не підтвердження обставин відчуження позивачу продавцем товару, або що видані позивачу документи є фіктивними, недійсними.
Суд також враховує, що в процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару.
Суд наголошує, що принцип прийняття рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України є орієнтиром при реалізації повноважень владного суб`єкта, який вимагає від останнього діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним, з дотриманням встановленої законом процедури. Критерій прийняття рішення, вчинення (невчинення) дії обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, відображає принцип обґрунтованості рішення або дії. Він вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.
Аналіз вищевикладених норм права та фактичних обставин свідчить про те, що відповідачем необґрунтовано прийнято рішення про визначення митної вартості товару, оскільки всупереч законодавчо встановлених вимог, не було підтверджено факт обґрунтованості сумнівів у достовірності поданих позивачем відомостей про митну вартість товару.
Відтак, суд дійшов висновку про те, що відповідач безпідставно відмовив у визнанні заявленої декларантом позивача митної вартості товару, тому рішення про коригування митної вартості товарів є необґрунтованим та таким, що не відповідає нормам МК України і підлягає скасуванню.
Слід зазначити, що частиною 1 статті 256 МК України передбачено, що відмова у митному оформленні – це письмове вмотивоване рішення органу доходів і зборів про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом.
Згідно з частинами 2, 3 статті 256 МК України у рішенні про відмову у митному оформленні повинні бути зазначені причини відмови та наведені вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Зазначене рішення повинно також містити інформацію про порядок його оскарження.
Рішення про відмову у митному оформленні приймається в межах строку, відведеного статтею 255 цього Кодексу для завершення митного оформлення. Неприйняття такого рішення протягом зазначеного строку є бездіяльністю, яка може бути оскаржена в порядку, встановленому главою 4 цього Кодексу.
Зважаючи на вищевикладені висновки суду щодо протиправності рішення про коригування митної вартості товарів, то сформована на його підставі картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, також є протиправною та підлягає скасуванню.
Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують.
Слід зазначити, що частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Так, згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10.02.2010, заява № 4909/04, відповідно до пункту 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 09.12.1994, серія A, №303-A, пункт 29).
Крім того, згідно пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових та службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
Відповідно до частини 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи вищевикладене, суд робить висновок про повне обґрунтування заявлених позовних вимог, тому позов підлягає задоволенню повністю.
Суд вказує, що задовольняючи позовні вимоги, суд користується повноваженнями, передбаченими частиною другою статті 9, 245 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: самостійно визначає формулювання резолютивної частини рішення суду, з метою її більш ефективного виконання та надання повного захисту правам позивача.
Щодо судових витрат, суд зазначає наступне.
Частина 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Документально підтвердженими судовими витратами в даній справі є витрати позивача на сплату судового збору в розмірі 2422,40 грн згідно квитанції до платіжної інструкції № 186 від 19.06.2025 (а.с. 37).
Як наслідок, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Івано-Франківської митниці Державної митної служби України підлягає стягненню сплачений судовий збір в розмірі 2422,40 грн.
Інші витрати, питання про розподіл яких може бути вирішено судом, відсутні.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:
Позов задовольнити повністю. 
Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товару Івано-Франківської митниці Державної митної служби України № UA206000/2025/000072/2 від 20.05.2025 року.
Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Івано-Франківської митниці Державної митної служби України № UA206060/2025/000077 від 20.05.2025 року.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Івано-Франківської митниці Державної митної служби України (код ЄДРПОУ 43971364, вул. Чорновола, буд. 159, м. Івано-Франківськ, 76005) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 , АДРЕСА_1 ) сплачений судовий збір, що становить 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 (сорок) копійок. 
Копію рішення надіслати учасникам справи.
Відповідачу копію цього рішення надіслати через підсистему "Електронний суд".
Перебіг процесуальних строків, початок яких пов`язується з моментом вручення процесуального документа учаснику судового процесу в електронній формі, починається з наступного дня після доставлення документів до Електронного кабінету в розділ "Мої справи".
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 , АДРЕСА_1 );
відповідач – Івано-Франківська митниця Державної митної служби України (код ЄДРПОУ 43971364, вул. Чорновола, буд. 159, м. Івано-Франківськ, 76005). 

Суддя  Главач І.А.