РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 293/209/26
Провадження № 2/293/366/2026

31 березня 2026 року	селище Черняхів	

Черняхівський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді Збаражського О.М.,
за участю секретаря судового засідання Крисюк О.О. 
представника позивача ОСОБА_1 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Черняхів в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну способу стягнення аліментів,-
В С Т А Н О В И В:
І. СУТЬ СПРАВИ
12.02.2026 ОСОБА_4 звернулась до Черняхівського районного суду Житомирської області із позовом до ОСОБА_3 про зміну способу стягнення аліментів. 
В обґрунтування позову, позивач зазначає, що згідно рішення Черняхівського районного суду Житомирської області від 27.10.2022 у справі №293/1395/22 ОСОБА_3 сплачує аліменти на утримання малолітньої дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 2000,00 грн., щомісячно.
З часу ухвалення судом рішення багаторазово зросли ціни на всі товари та послуги, а також комунальні послуги та враховуючи ситуацію - період збройної агресії РФ щодо нашої держави, коли суттєво зростають ціни на продукти харчування та одяг для дитини, а рівень заробітної плати невпинно знижується, витрати на утримання дитини зростають і з кожним днем все тяжче самостійно забезпечити свою неповнолітнього доньку всім необхідним. Зазначає, що потреби дочки постійно змінюються, тим паче ситуація в країні також вносить свої корективи, потрібно оплачувати додаткові заняття, репетиторів, гуртки тощо. Вище зазначеної суми в 2000,00 грн. на належне утримання дитини не вистачає. Відповідач сплачує аліменти на утримання дитини періодично, хоча є працездатним. 
Позивач зазначає, що є особою з інвалідністю ІІІ групи по зору, отримує лише пенсію, та зарплату, які не забезпечують рівень життя для дитини, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини (спортивні секції, додаткові заняття, лікування, одяг, взуття, харчування). Вказані обставини стали підставою для звернення до суду із заявою про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини.
ІІ. ПРОЦЕДУРА та КОРОТКІ ПОЗИЦІЇ СТОРІН
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 12.02.2026 справа передана на розгляд судді Збаражському О.М.
На виконання вимог ч.6 ст. 187 ЦПК України, 19.02.2026 суд отримав відомості про місце реєстрації відповідача.
20.02.2026 ухвалою Черняхівського районного суду Житомирської області відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Розгляд справи по суті призначений на 31.03.2026.
25.03.2026 відповідач подав відзив на позов. Заперечуючи проти позовних вимог відповідач стверджує, що вимоги позивача є необґрунтованими безпідставними, позивач не надає до позову доказів відсутності у останньої можливості утримувати дитину чи погіршення власного матеріального стану. Більше того, позивач взагалі не вказує на власний матеріальний стан, не надає доказів наявності чи відсутності у неї доходів, їх розмірів, тощо. Позивач не посилається на обставини, визначені ст. 182, 183, 184 та 192 СК України, не обґрунтовує, у зв`язку з чим існує необхідність у такій зміні способу і розміру аліментів, відповідно, не враховує відсутність у нього можливості їх сплати та не доводить необхідність у їх збільшенні.
26.03.2026 до суду надійшла відповідь на відзив.
31.03.2026 представник позивача Ковальчук Ю.М. в судовому засідання позов підтримала в повному обсязі, просила його задовольнити.
Відповідач в судове засідання не прибув, згідно відзиву на позов, просив розглядати справу без його участі, у позові просив відмовити.
Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
В судовому засіданні 31.03.2026 суд склав вступну та резолютивну частини рішення.
ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ та ДОКАЗИ НА ЇХ ПІДТВЕРДЖЕННЯ 
Судом встановлено, що відповідач є батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 47). Дитина проживає разом із позивачем за адресою: АДРЕСА_1 , що не заперечується відповідачем. 
Відповідно до рішення Черняхівського районного суду Житомирської області від 27.10.2022 у справі №293/1395/22, з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 2000,00грн, щомісяця, починаючи з 31.08.2022 та до повноліття дитини (а.с.24-25, 26-29).
Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів сформованого Житомирським відділом державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області, відповідач має заборгованість зі сплати аліментів станом на 31.12.2025 у розмірі 25000,00грн. (а.с.79-81).
Згідно пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 виданого Пенсійним фондом України 16.07.2025 позивач отримує пенсію: у разі втрати годувальника, 3гр., інвалідність з дитинства, довічно (а.с.21). 
З 05.03.2026 відповідач ОСОБА_3 працює на посаді фрезерувальника каменю у фізичної особи підприємця ОСОБА_7 , що підтверджується копією трудового договору №3 між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю від 04.03.2026 та наказом ФОП ОСОБА_7 №1 від 12.03.2026. Розмір посадового окладу 9200,00грн. (а.с.63,64). 
ІV. ЗАКОНОДАВСТВО, ЩО ПІДЛЯГАЄ ЗАСТОСУВАННЮ, МОТИВИ ТА ОЦІНКА СУДУ
Відповідно до ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.
Зі змісту ст.180 СК України вбачається, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
При цьому закон не визначає необхідних умов чи підстав для визначення чи зміни способу стягнення аліментів, визначення способу стягнення аліментів є виключно правом одержувача аліментів.
Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Частиною 2 ст.182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим їх здійсненням.
З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).
З аналізу зазначених правових норм також вбачається, що при вирішенні питання про зміну розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, на користь якої сплачуються аліменти - отримувач аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів.
Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду.
Такий висновок цілком узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13, постанові Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 372/2393/17.
Отже, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце як внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів, так і внаслідок бажання стягувача змінити спосіб стягнення аліментів в силу інших обставин.
Частиною першою ст.3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку.
Позивач просить змінити спосіб стягнення аліментів, посилаючись на те, що стягувані з відповідача аліменти не покривають потреб дитини відповідного віку, оскільки багаторазово зросли ціни на всі товари та послуги, а також комунальні послуги, враховуючи ситуацію - період збройної агресії РФ щодо нашої держави.
Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст.82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.
Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.
Аналізуючи надані сторонами докази в їх сукупності, суд вважає, що позивачем доведено підстави для зміни способу стягнення аліментів, передбачені ст.192 СК України, зокрема, в позивача погіршився стан здоров`я, - після ухвалення рішення про стягнення аліментів позивач отримала статус особи з інвалідністю ІІІ групи, довічно, багаторазово зросли ціни на товари та послуги.
На час розгляду справи судом, відповідачем не надано доказів, що свідчать про неможливість сплачувати аліменти на утримання доньки за зміненим способом та розміром.
З огляду на вищенаведене, беручи до уваги те, що позивач має право вибору способу стягнення аліментів, а зміна способу стягнення аліментів у даному випадку не ставить відповідача в скрутне матеріальне становище, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги та змінити спосіб стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку від заробітку (доходу) у розмірі 1/4, щомісячно, відмовляючи у задоволенні позову в частині визначення аліментів у мінімальному розмірі, адже, суд не визначає мінімальний розмір аліментів на дитину (дітей), оскільки такий встановлюється законом, а не судовим рішенням.
Така зміна способу стягнення аліментів буде відповідати інтересам дитини та засадам справедливості, добросовісності та розумності. 
При присудженні аліментів, суд враховує, що їх розмір на одну дитину (дітей) не може бути меншим, ніж визначений законом, зокрема, частиною другою статті 182 СК України (висновок Верховного Суду України у постанові від 12.09.2018 справа № 459/2181/17). 
Відповідно до п.23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.
V. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує вимоги ст. 141 ЦПК України, та стягує з відповідача в дохід держави судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 1331,20грн.
Вирішуючи питання про розподіл витрат на правничу допомогу, які позивач просила стягнути з відповідача в розмірі 3000,00грн., суд зазначає наступне.
Відповідно до частини третьої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята-шоста статті 137 ЦПК України).
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина четверта статті 137 ЦПК України).
Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи.
З аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи (висновки в постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2022 року в справі № 357/380/20 (провадження № 14-20цс22)).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року в справі № 751/3840/15-ц (провадження № 14-280цс18) зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування в справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.
Під час визначення суми відшкодування суд має керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Такі висновки сформульовані в додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року в справі № 755/9215/15-ц.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та є неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем долучено договір про надання правничої допомоги, додаткову угоду до договору про надання правничої допомоги від 20.01.2026; та копію акту приймання-передачі наданих послуг, розрахункову квитанцію №20.01.2026-1 від 20.01.2026.
При визначенні розміру витрат понесених позивачем на правничу допомогу у суді, суд враховує те, що справа розглядалася у порядку спрощеного позовного провадження, складність справи та обсяг виконаних адвокатом робіт, час витрачений на їх виконання, а тому вважає, що витрати на правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн. є неспівмірними зі складністю справи та часом, витраченим представником позивача на надання правничої допомоги. Також, суд рахує, що дана категорія справ є нескладною, типовою, тому зменшує розмір витрат на правничу допомогу до 2000,00 грн.
Керуючись ст. 89, 259, 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, 
УХВАЛИВ:
Позов задовольнити частково.

Змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються згідно рішення Черняхівського районного суду Житомирської області від 27.10.2022 по справі № 293/1395/22, та стягувати із ОСОБА_3 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 (однієї четвертої) частки всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, починаючи з дати набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття.
В решті позову відмовити.
Стягнення аліментів відповідно до рішення Черняхівського районного суду Житомирської області від 27.10.2022 по справі № 293/1395/22 припинити. 
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 1331 грн 20 коп.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 2000 грн 00 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач:
ОСОБА_2 ,
ІНФОРМАЦІЯ_2 ,
зареєстроване місце проживання за адресою:
АДРЕСА_2 , 
РНОКПП НОМЕР_1 

Відповідач:
ОСОБА_3 
ІНФОРМАЦІЯ_3 ,
зареєстроване місце проживання за адресою:

АДРЕСА_3 
РНОКПП НОМЕР_2 

Повне рішення складено та підписано 03.04.2026. 

Суддя 	Олег ЗБАРАЖСЬКИЙ