Справа№ 938/255/26 
Судове провадження № 1-кп/938/78/26 
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2026 року селище Верховина Верховинського району Івано-Франківської області
Верховинський районний суд Івано-Франківської області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
представника потерпілого ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.01.2026 за №12026091130000013 про обвинувачення:
ОСОБА_5 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Білоберізка Верховинського району Івано-Франківської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою освітою, пенсіонера, одруженого, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України,-

ВСТАНОВИВ :

обвинувачений ОСОБА_5 , на початку січня 2026 року, точну дату та час досудовим слідством не встановлено, перебуваючи в лісовому масиві Устеріцького лісництва Верховинського надлісництва філії «Карпатський лісовий офіс» державного спеціалізованого підприємства «Ліси України», який розташований в адміністративних межах с. Білоберізка, урочище Закуток, Верховинської селищної ради, Верховинського району, Івано-Франківської області, а саме на території кварталу №25 виділ №4, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків своїх діянь та свідомо бажаючи їх настання, тобто діючи умисно, з корисливих мотивів, самовільно, тобто без відповідного дозволу (лісорубного квитка, ордера тощо), виданого уповноваженим органом, за допомогою власної бензопили іноземного виробництва, здійснив незаконну порубку лісу, а саме спилив одне сухостійне дерево породи ялина та два сироростучих дерева породи ялина, загальною кубомасою 1,70 м.куб., чим заподіяв істотну шкоду на суму 35506 грн 52 коп.
Таким чином, визнається винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 246 КК України, оскільки вчинив незаконну порубку дерев у лісі, що заподіяла істотну шкоду.
Обвинувачений в судовому засіданні свою вину у інкримінованому обвинуваченні визнав повністю і суду показав, що взимку 2026 року потребував терміново деревини для ремонту сараю. Він знав, що для порубки дерев у лісі необхідно отримати дозвіл, однак на той час перебував у матеріальній скруті, не міг придбати готові пиломатеріали, а тому вирішив незаконно спилити дерева в лісі. З цією метою, він взяв власну бензопилу та в січні 2026 року, точної дати не пригадує, пішов в лісовий масив, що знаходиться неподалік дому, де спилив три ялини – одне сухостійне дерево і два сироростучі. Під час рубки деревини поламав бензопилу, а тому допилював ручною пилою. Деревину він почистив від гілок, розпилив на колоди та транспортував до дому, де розпилив на дошки та використав для ремонту сараю. В подальшому був виявлений працівниками лісової охорони і поліції, яким він зізнався у вчиненні кримінального правопорушення та детально розповів про обставини скоєного. На даний час у вчиненому щиро розкаявся та шкодує про вчинене, заподіяну шкоду кримінальним правопорушенням повністю відшкодував, а тому враховуючи ці обставини та його вік, просить суворо не карати.
Зважаючи на те, що обвинувачений в судовому засіданні повністю визнав вину у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні та не заперечив фактичних обставин, викладених у обвинувальному акті, за яких визнається вчиненим кримінальне правопорушення, суд, переконавшись, що обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, не оспорюють їх та надають свою згоду на проведення судового розгляду без їх дослідження, і така позиція є добровільною, а наслідки застосування ч.3 ст.349 КПК України у вигляді позбавлення права на апеляційне оскарження щодо доведеності фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення учасникам кримінального провадження є зрозумілими, прийшов до висновку про недоцільність дослідження доказів щодо обставин скоєння обвинуваченим зазначеного кримінального правопорушення, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, а також стосуються процесуальних витрат на проведення експертиз.
Таким чином, суд вважає, що в ході судового розгляду вина обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України, є доведеною, його дії є правильно кваліфіковані за вказаною кримінально-правовою нормою, оскільки він вчинив незаконну порубку дерев у лісі, що заподіяло істотну шкоду.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує положення ст.50 КК України відповідно до яких покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого, але яке має на меті не лише кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами.
Крім цього, у відповідності до ст.65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. При цьому, таке покарання повинне бути призначене у межах, установлених санкцією частини статті Особливої частини Кримінального кодексу України, за винятком випадків, передбачених ч.2 ст.53 КК України, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, способу його вчинення, мети та мотиву вказаного діяння, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання. 
Суд зважає, що обвинувачений вчинив нетяжкий злочин, в той же час раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, являється особою похилого віку, пенсіонером, не перебуває на обліку в наркологічному та психіатричному кабінетах, розкаявся та щиро шкодує про скоєне кримінальне правопорушення. 
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, не встановлено. 
Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає його щире каяття, активне сприяння розкриттю даного злочину, відшкодування заподіяної майнової шкоди.
З огляду на зазначене, обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , виходячи з принципу індивідуалізації покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, як у загально-соціальному плані, так і в плані його потенційної суспільної небезпеки, обставини, які пом`якшують покарання, та відсутність обставин, які обтяжують покарання, позицію прокурора, та позицію представника потерпілої юридичної особи щодо міри покарання, а також самого обвинуваченого, його стан здоров`я та спроможність працювати, вважає, що обвинуваченому слід призначити покарання передбачене у межах санкції ч.1 ст.246 КК України у виді пробаційного нагляду, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.2, ч.3 ст.59-1 КК України.
На думку суду, саме таке покарання, буде достатнім і необхідним для виправлення ОСОБА_5 та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень, справедливим у співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.
Крім цього, у відповідності до вимог ч.2 ст. 124 КПК України стягнути з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експертів. 
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 349, 368-371, 373-374, 395 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5  визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України.
Призначити покарання ОСОБА_5 за ч.1 ст.246 КК України у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік.
Відповідно до п.п. 1, 2, 3 ч. 2 та п.4 ч. 3 ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:
-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;
-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;
- виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.
Строк відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати з дня постановки його на облік уповноваженим органом з питань пробації. 
Стягнути з ОСОБА_5 в користь Державного бюджету України процесуальні витрати – витрати пов`язані із залученням експертів в загальному розмірі в сумі 1782 гривні 80 копійок.
Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу. 
З інших підстав, на вирок може бути подана апеляційна скарга в порядку та строки визначені ст.395 КПК України, протягом 30 днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду через суд, який ухвалив рішення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку вручити негайно обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_6